Miután a Bundesrat 2025. március 21-én elfogadta az adósságcsomagot, szabaddá vált az út a Német Szövetségi
Köztársaság történetének legnagyobb hitelfelvétele előtt.
A mainstream média körülbelül egy billió eurónyi új adósságról beszélt.
A CDU/CSU és az SPD Zöldekkel kötött megállapodásának jelenlegi számításai azonban azt
mutatják, hogy az új adóssághegy sokkal nagyobb lehet.
Wolf Heinrich Reuter közgazdász, aki a német szövetségi pénzügyminisztérium vezető közgazdásza volt a
"közlekedési lámpa" meghibásodásáig, a következő tíz évben "legalább 1,8 billió" eurónyi új adósságra számít.
E hatalmas összegre való tekintettel vezető közgazdászok egész sora, sőt még a Szövetségi Számvevőszék is
megkongatta a vészharangot, és sürgősen figyelmeztetett az adósságcsomag negatív hatásaira.
Figyelmeztetéseiket azonban a mainstream média többé-kevésbé figyelmen kívül hagyta, és csak futólag említették azokat a
vezető közgazdászokat, akik figyelmeztető hangjukat hallatták.
Ezek voltak például: ● Lars Feld: a freiburgi egyetem gazdaságpolitikai professzora és a
"Gazdasági Szakértői Tanács" korábbi elnöke.
● Veronika Grimm: közgazdász, a Nürnbergi Műszaki Egyetem professzora és a "Gazdasági Szakértői Tanács" tagja.
● Volker Wieland: a frankfurti Goethe Egyetem Monetáris és Pénzügyi Stabilitási Intézetének (IMFS)
igazgatója és a Gazdasági Szakértői Tanács korábbi tagja.
● Justus Haucap: a düsseldorfi Heinrich Heine Egyetem dékánja és a Monopólium Bizottság korábbi elnöke.
● Christoph M. Schmidt, a Leibniz Közgazdasági Kutatóintézet elnöke
Mindezek a vezető közgazdászok attól tartanak, hogy az adósságcsomag az inflációt fokozza, és a
német lakosság jólétének jelentős csökkenéséhez vezet.
Ez akár az európai pénzügyi stabilitást is veszélyeztetheti, és az euróválság újbóli fellángolását okozhatja.
Dr. Markus Krall, a neves közgazdász, vezetési tanácsadó és író ebben az összefüggésben a Német Szövetségi
Köztársaság történetének legnagyobb rablásáról is beszél.
Az alábbiakban részleteket láthatnak a Krissy Rieger neves pedagógus és író által Dr. Krallal és Ernst
Wolff pénzügyi szakértővel készített két interjúból.
Pontosan elemzi a Friedrich Merz vezette leendő új szövetségi kormány terveit, és
mindenekelőtt a következmények lényegére tapint rá:
Krissy Rieger: Helló, kedveseim, ma Markus Krall van velünk. Köszönjük szépen, hogy időt szakított ránk.
Markus Krall: Örömmel, Rieger asszony. Mindig új.
Krissy Rieger: Még mindig viharos időket élünk, mondhatni, a legutóbbi beszélgetésünk óta.
És most, hogy megvan a szövetségi választások eredménye, mindennek vége. És mit gondolsz?
Önt is meglepte, hogy a CDU/CSU ismét népszerűbb lett, most, hogy megvan a végeredmény? Mit gondol?
Markus Krall: Nos, a CDU/CSU valójában sokkal rosszabbul teljesített, mint kellett volna, tekintettel a
trafikmutyi kormány katasztrofális teljesítményére.
Igen, nos, ha olyan rossz kormányzattal áldották meg, mint amilyen a CDU ellenzékként volt, akkor
valahol 35 és 40 százalék között kellene lennie.
Elvileg Merz úrnak köszönhető, hogy a CDU a körülményekhez képest viszonylag rosszul szerepelt, még a választások előtt.
És ha azt is figyelembe vesszük, hogy a választások után gyakorlatilag ledobta a maszkot, és nem csak megszegte minden
egyes választási ígéretét, hanem annak az ellenkezőjébe fordította, akkor nem meglepő, hogy az
AfD már csak két százalékpontra van a CDU-tól.
És remélem, hogy az AfD hamarosan megelőzi a CDU-t, hogy a CDU-ban kitörjön a közmondásos hosszú kések éjszakája, és ez a
párt megszabaduljon a valóban teljesen megbukott vezetőjétől.
Krissy Rieger: Melyik választási ígéret megszegését találta a legrosszabbnak?
Markus Krall: Nos, ez nehéz. Valójában mindegyik olyan katasztrofális volt, hogy azt sem tudod, hol kezdd.
Természetesen azt hangsúlyozta a leginkább, hogy szilárd pénzügyi politikát akar folytatni.
Négy hét alatt több adósságot vett fel, mint amennyit a Német Szövetségi Köztársaság 1949-es megalakulása óta felvett.
Ezt el kell képzelni. Igaz, hogy nem duplázta meg az adósságát, de a Német Szövetségi
Köztársaság sem nulla adóssággal indult annak idején.
Tehát ami akkor volt, az akkori és a mostani különbség nagyjából megegyezik azzal, amit Merz úr most
ismét egy csapásra megtesz az adósságcsomagjával.
Ezért megduplázza a Német Szövetségi Köztársaság adósságát, bruttó módon olasz viszonyok közé juttatva az országot, azaz a
bruttó nemzeti termékhez viszonyítva több mint 100 százalékos adósságra, ami a magánberuházások hatalmas kiszorításához vezet.
Tehát a magánberuházásokat visszaszorítja ez a kormányzati igény, amely aztán beindul.
Az egész a szocializmus felé való menetelés.
És a második nagy, a második nagy katasztrofális, igen, a második nagy katasztrofális ígéretszegés elvileg a
migrációval kapcsolatos. Itt jelölte meg az erős Max.
És most azt látjuk, hogy tigrisként ugrott, és ágytakaróként landolt, Esken asszony pedig ágytakaróként.
Ezt tehát meg kell adnod magadnak.
Igen, azt hiszem, hogy minden reggel, hogy is mondjam, kellemes bizsergést érez a
lábujjaiban, amikor átmegy ezen az éjjeliszőnyegen.
A harmadik nagy kérdés, amelyben szintén teljesen kudarcot vallott, természetesen az energia és az éghajlat kérdése.
Mert elvileg most azt a romboló politikát folytatja, amelyet Habeck folytatott, és amely
felelős Németország deindusztrializációjáért.
És azt kell mondanom, hogy mindezek kombinációjában van valami Honecker-féle szocializmus.
Tehát ez már azon a vonalon van, ahol azt kell mondani, hogy ha Németország bukását akarjuk elérni, akkor ezt így csináljuk.
Krissy Rieger: Úgy is mondhatnánk, hogy minden választási ígéretét visszavonta.
Markus Krall: Igen, egy kicsit már korábban is ki volt jelölve, de mostanra ez tényleg megszűnt, mondhatni.
Krissy Rieger: Amikor az adósságról van szó, mindig azt mondják, hogy fontos a gazdaság számára.
Azt mondaná, hogy ez az adósság most a gazdaságot mozgatja, és most ez változik?
Markus Krall: Ez egy rakás szamárság, hogy ez az adósság segítené a gazdaságot.
Ezek az adósságok a nagyvállalatokat, azaz a védelmi vállalatokat és néhány más nagyvállalatot
segítik, de ezek nem fognak a német gazdaságba befektetni.
Vegyük például azt a négymilliárdos - valószínűleg 500 milliárdos - védelmi kiadást, amelyet Merz úr kezdeményezni akar.
Ki profitál ebből? Az olyan vállalatok, mint a Rheinmetall.
A Rheinmetall azonban nem fektet be Németországban, mert a rendkívül energiaigényes gyártás energiaköltségei
Németországban olyan magasak, hogy nem is éri meg nekik.
Jelenleg új lőszergyárakat és mindenfélét építenek Ukrajna többi részén. Igen. Ukrajna többi részén is építenek gyárakat.
Egy kis gazdasági csodát hoznak létre, de nem Németországban. És így lesz ez mindenhol.
Tehát ez a pénz kárba vész. Semmilyen módon nem fogja segíteni a gazdaságot, még akkor sem, ha egy-két cégfőnök már most
dörzsöli a kezét, és azt gondolja, hogy ó, ez nagyszerű lesz, mi vár ránk. Igen, extra profitot fogunk termelni.
Igen, egyesek különleges profitot fognak termelni, de a középosztály természetesen még
inkább visszaszorul a vállalatok rovására.
Ez tehát egy elv. Mit mondott Mussolini? A fasizmus az állam és a nagyvállalatok szövetsége.
Ez az, amivel itt ismét találkozunk. Gazdasági értelemben.
És természetesen azt fogjuk látni, hogy ez a program nem segíteni fogja a gazdaságot, hanem
nagymértékben ártani fog neki. És több okból is.
Először is, tény, hogy ez az 1800 milliárd négy és fél év alatt felemészti a teljes német megtakarítási teljesítményt.
Tehát 400 milliárd a bruttó nemzeti termék 10 százaléka, amit Németország évente megtakarít.
Tehát minden megtakarításunkat négy és fél évig államadósságba kell fektetnünk, hogy ne kelljen eladósodnunk külföldön.
Természetesen külföldön is fogunk adósságot vállalni, de csak hogy a nagyságrendet tisztázzuk.
A második probléma az, hogy Németország hitelminősítése olasz szintre süllyed.
És eddig Olaszország, Franciaország és mások csak azért tudták magukat viszonylag olcsón refinanszírozni,
mert Németország hitelminősítését vették kölcsön.
A garanciákon, az eurón és az összes felhasznált átutalási lehetőségen keresztül.
És természetesen megszegve az összes ígéretet, amelyet 1999-ben, az euró bevezetésekor tettek nekünk, de ez már egy másik téma.
Szóval most Németország is ugyanabba a hitelképességi csapdába esik, és nincs, aki kölcsönadja nekünk a hitelképességét.
Az eredmény a német kötvények és hitelek kamatainak emelkedése lesz a nemzetközi tőkepiacokon.
Ezek az emelkedő kamatlábak pedig kiszorítják a magánberuházásokat.
Az a házépítő, aki öt-hat százalékos kamatot fizet a jelzáloghitelre, már nem
engedheti meg magának, ezért nem építkezik.
Pontosan ugyanez vonatkozik arra a vállalkozóra is, aki gyárat épít vagy nem épít, vagy szoftverbe fektet vagy nem fektet be.
Ezekre a beruházásokra többé nem kerül sor, és a "kínai közgazdászok" szaknyelvén ezt "kiszorításnak" nevezik.
Más szóval, a magánberuházások kiszorítása a kormányzati kiadásokból.
Ráadásul persze az 1,8 billióért nem azt kapjuk, amit az emberek remélnek.
Hölgyeim és uraim, elfelejthetik, hogy cserébe infrastruktúrát vagy bármi hasonlót kapnának.
Majd én kiszámolom neked. Tehát először is vonjunk le 500 milliárdot az 1,8 billióból, ami a fegyverkezésre megy.
A páncélzat nem beruházás, a fegyverkezés viszont állami fogyasztás, mert a tankok
nem alkalmasak más dolgok előállítására.
És sem a drónok, sem a patronok. Csak lőni lehet rájuk.
Igen, szóval ezt - ezt mindig befektetésnek hívják - igen, be kell fektetnünk a biztonságunkba, meg minden ilyen hülyeséget.
Igen, a legjobb befektetés a biztonságunkba az lenne, ha minden szomszédunkkal jó kapcsolatra törekednénk.
De aztán egy olyan megalomániás rohamban, amilyenre Adolf és Vilmos óta nem volt példa, mindenkivel felvették a harcot.
Tehát diktátornak nevezi a kínai elnököt, az orosz elnököt úgyis, az amerikai elnököt, mindazt, amit a
fejébe vágtak abban a tévhitben, hogy soha nem lesz elnök. Nem is akarom itt felsorolni.
Mi tényleg mindenkivel szórakozunk. Aztán úgy tűnik, hogy most valahogyan olyan pénzeket kell költenünk a biztonságra, amiket
soha nem kellett volna költenünk, ha nem tettük volna meg.
Ez tehát a kormányzati fogyasztás. Így marad 1,3 billió.
Ebből az 1,3 billióból 300 milliárdot valószínűleg egyelőre nem beruházásokra, hanem menekültköltségekre fordítanak.
Már bejelentették, hogy a szövetségi államok most ebből a kasszából fognak segíteni maguknak, hogy továbbra is finanszírozni
tudják a migrációt, amely teljesen finanszírozhatatlanná vált.
Igen, marad egy trillió. Ezeknek a trillióknak a fele valószínűleg az úgynevezett éghajlati beruházásokba, a másik fele
pedig valódi infrastrukturális beruházásokba fog áramlani.
Az éghajlati beruházások, hölgyeim és uraim, teljesen feleslegesek, mert ahol 1000 szélturbina nem termel
áramot, amikor nincs szél, ott 10 000 szélturbina mennyi áramot termel, amikor van szél? Tehát ez nem fog működni.
Tehát a hármas szabály szerint Habeck úr nem képes rá, és úgy tűnik, Merz úr sem.
De mint mondtam, ahol 1000 szélturbina nem termel semmit, ott 10 000 sem termel semmit.
Tehát a nullával való szorzás nullát jelent, hölgyeim és uraim.
Tehát ez az 500 milliárd továbbra is pazarló és veszteséges beruházásokba fog áramlani.
Minden idők legnagyobb mértékű félrecsoportosítása.
Ez mind olyan dolog, amit később nagy költséggel le kell majd bontanunk, mert senki nem tud
majd vele mit kezdeni, ha ennek az őrületnek vége.
Így 500 milliárd marad valódi infrastrukturális beruházásokra. De az állam a legrosszabb vásárló mind közül.
Amikor az állam épít valahol egy épületet, az mindig kétszer-háromszor annyiba kerül
négyzetméterenként, mint amikor magánszemélyek csinálják.
Más szóval, mi fogjuk - és ez mindenre vonatkozik, utakra, hidakra, épületekre, kórházakra, iskolákra,
bármit is épít az állam, mindig kétszer olyan drága, mintha a magánszektor csinálná.
Az eredmény pedig az lesz, hogy az 500 milliárdért csak 250 milliárd értékű infrastruktúrát kapunk.
És ha most azt is figyelembe vesszük, hogy ez a hatalmas kereslet, amelyet az állam fejleszteni akar, most egy lepusztult
építőiparral találkozik, amely Habeck úr fűtési törvénye miatt a felére zsugorodott, mert tönkretette az ingatlanpiacot, és ezzel
hihetetlenül sok építőipari vállalkozást csődbe juttatott, akkor ez a hatalmas kereslet
most egy korlátozott kínálattal fog találkozni.
És mi történik egy ilyen helyzetben? Az árak emelkednek.
Más szóval, nem 250 milliárdért kapunk infrastruktúrát, hanem 150 milliárdért.
De akkor van 150 milliárdunk az infrastruktúrára, állítólag csak a vasút esetében 100 milliárd a hiány, tehát mi marad?
50 milliárdot, miközben mi 50 milliárdot költünk fejlesztési segélyre és 15 milliárdot nem
kormányzati szervezetekre? Az arányok már nem stimmelnek.
Hölgyeim és uraim, Önöket 1,8 billió adóssággal látják el.
Az önök gyermekei és unokái még mindig fizetni fognak értük, tovább, mint Versailles-ért.
Cserébe Merz úr 150 milliárd, de maximum 200 milliárd értékű infrastruktúrát biztosít önöknek. Ez fog történni.
Jót tesz a gazdaságnak, a seggemet. Ez a legnagyobb rablás, amit valaha is szerveztek a német nép ellen.
Krissy Rieger: Én is így látom. És azt mondtad, hogy a következő generációk fogják visszafizetni. Mi a terv?
Végül is vannak viták az emberek megtakarításainak felhasználásáról, esetleg az
ingatlanadóról. Hogyan lehet mindezt visszafizetni?
Markus Krall: Nos, a visszafizetés érdekes dolog lesz. A visszafizetés nagy része az infláción keresztül történik majd.
Ez azt jelenti, hogy azok a polgárok, akik pénzüket államkötvényekbe és névértékekbe, azaz életbiztosításokba,
nyugdíjbiztosításokba, takarékkönyvekbe stb. vagy készpénzbe fektették, az infláció révén kisajátításra kerülnek.
És hogyan fog ez megtörténni? A tőkepiacon nem lehet ilyen mennyiségű pénzt felvenni ilyen nagyarányú kamatemelések nélkül.
Bocsánat.
Tehát az olyan közvetítőkkel, mint a BlackRock, amely egyébként egy vagyont fog keresni rajta, közvetlenül a Német Szövetségi
Köztársaságtól fogják felvásárolni ezeket a kötvényeket.
Aztán a BlackRock továbbadja őket az EKB-nak. Természetesen felárért.
Ez azt jelenti, hogy a BlackRock minden alkalommal két gombot nyom meg, nevezetesen a vételt
és az eladást. Ezt pedig továbbítja az EKB-nak.
Cserébe pedig kockázatmentesen, erőfeszítés nélkül, két gombnyomással milliárdokat kereshetünk.
Ez fog történni. Ezért gondolja a BlackRock, hogy ez olyan nagyszerű.
És ezért tartja Merz úr, mint a BlackRock Europe korábbi vezetője, illetve a BlackRock Europe
felügyelőbizottságának elnöke, ezt olyan nagyszerűnek.
Egykori munkaadója, Larry Fink tehát már most örömmel dörzsöli a kezét.
Természetesen az egész védelmi iparban is jelentős részvényes.
Más szóval azok, akiknek hasznára válik ez a razzia.
Így néz ki. Merz úr hol van lojalitása?
Nyilvánvalóan nem a német népnek, amelynek nagy mesét mesélt arról, hogy ő egy józan pénzügyi politikus.
Ez fog történni.
És abban a pillanatban, amikor a BlackRock felvásárolja ezeket a hatalmas mennyiségű kötvényeket, és eladja őket az EKB-nak,
az EKB frissen nyomtatott pénzzel fogja megvásárolni őket.
Ez pedig növelni fogja a pénzkínálatot. A pénzkínálat növekedése pedig inflációs hatással jár.
És ha a pénzkínálat ezután szépen megnő, és a pénzt leértékelik, akkor ez az 1,8 billió lényegében az
életbiztosítások, az államkötvények és a megtakarítási számlák leértékelésével térül meg.
Ezért azt közvetlenül a polgártól veszik vissza ilyen módon.
Nincs ingyen ebéd, hölgyeim és uraim.
Az államnak mindig az állampolgárokkal kell majd megfizettetnie mindent, amit elkölt. Ezt nem lehet megkerülni.
Krissy Rieger: Most következnek a következő adóviták. Mert a CDU tulajdonképpen megígérte,
illetve Merz megígérte, hogy lesz még adócsökkentés.
De most már látjuk, hogy ez valószínűleg nem fog megvalósulni. Ön hogyan látja?
Láthatunk-e valaha is adócsökkentést Németországban, és nem jön-e közben tíz új adó?
Markus Krall: Tehát nem a politikai osztály körében. Ez is teljesen világos.
Nem számít, hogy mennyi pénzt adnak nekik.
Még tovább emelhetik az adókat. Még több adósságot halmozhatnak fel. Ez soha nem lesz elég. Soha nem lesz elég.
Ennek a politikai osztálynak a kapzsisága, ennek a politikai osztálynak a korrupciója végtelen.
Nem számít, hogy mennyit adnak nekik, a kapzsiságuk csak nőni fog. Ezt is könnyű megjósolni.
Ezért ezzel a politikai osztállyal nem lesz sem adócsökkentés, sem valódi könnyítés, sem adóegyszerűsítés, sem bármiféle
reform, hanem adóemelés lesz, még több adóssággal kombinálva.
És a pénzt teljes kézzel fogják elkölteni.
Most voltunk újra Szíriában, és ismét 300 millió embert hagytunk ott a népirtással, amely most ott van hatalmon.
Tehát most az alaviták, drúzok és keresztények népirtását finanszírozzuk az adóforintjainkból.
Ez történik. Ezt egyértelműen ki kell mondani.
Én személy szerint úgy vélem, hogy ez népirtásban való bűnsegédlet és felbujtás, és büntetendő.
És hogy ezeket az embereket mind bíróság elé kell állítani, mert támogatták egy népirtó rezsim véres tevékenységét.
De ez egy másik téma.
Továbbra is teli kézzel fogunk költeni.
Aki azt hiszi, hogy ez természetesen csak a költekezés vágyának köszönhető, az nem ismeri a mi korrupt politikai osztályunkat.
Biztos vagyok benne, hogy a legtöbb politikusunknak van számlája Dubaiban vagy máshol, ahol kenőpénzek folynak. Átadnak ott néhány
százmilliót, cserébe pedig van néhány millió valahol messze egy olyan számlán, ahol a pénzmosási
szabályok nem működnek, és ahol azt csinálnak, amit akarnak.
És ennek megfelelően úgy gondolom, hogy amit a politikai osztályunk itt művel, az
egy korrupt rablási terv a német nép ellen.
Amerikában pedig mostanra kiderült, hogy az Ukrajnába áramló milliárdok nagy része
például a demokrata politikusokhoz került vissza.
Ez tehát egy körkörös ügylet volt harmadik felek, nevezetesen az amerikai adófizetők kárára.
Ha Németországban másképp van, akkor megeszem a seprűt a nyelével.
Krissy Rieger: Milyen jövőt, ez az utolsó kérdésem, milyen jövőt vár Németországtól öt év múlva?
Markus Krall: Úgy gondolom, hogy öt év múlva jobb jövő vár ránk, mint most.
Addig is azonban megtapasztaljuk a megakatasztrófát, amelybe Merz úr fogja belevezetni ezt az országot, mert a baloldal
kegyelméből kancellár akar lenni, ugye? Elvégre ez az élete álma.
Bocsánat.
És a politika, amelyet most folytat, ezért a szó legszorosabb értelmében minden fronton katasztrófához fog vezetni.
Gazdasági téren ez tömeges dezindusztrializációhoz, a vállalatok tömeges elvándorlásához fog vezetni.
Éppen most hallok erről, amikor olyan toborzási tanácsadókkal beszélgetek, akik elbocsátott vezetőket közvetítenek.
Nemrégiben beszélgettem néhány barátommal, akik ebben a szakmában dolgoznak, és mindannyian elmondták, hogy a múltban, amikor
jelöltjeik voltak, valószínűbb volt, hogy a jelöltek azt mondták, hogy igen, szeretném látni, hogyan tudok itt
fejlődni. Szükségem van a következő lépésre a karrieremben,
És most az a helyzet, hogy az emberek munkát keresnek az átszervezés, az elvándorlás, a bezárás, a
fizetésképtelenség, a teljes kilenc méter, ugye?
Más szóval, minden fronton azt fogjuk látni, hogy a vállalatok vagy összeomlanak, vagy elvándorolnak, vagy
csökkentik a termelésüket és elbocsátják az embereket.
Már így is 10 éve a legmagasabb a munkanélküliség, ugye?
A munkanélküliség jelentősen emelkedik, és ez még gyorsulni is fog, és a csődök száma is folyamatosan emelkedik három és
fél-négy éve, minden évben új rekordot döntve a csődök számában.
A zombik esnek, ahogy azt már régen bejelentettem, ugye?
A zombik esnek, és most esnek, és nagy számban esnek, és igen, ezt a gazdasági válságot
Merz úr politikája tovább fogja súlyosbítani.
Persze, ha csak annyi pénzt fizetnek ki, ami elég, akkor néhány hónapig, esetleg néhány negyedévig hamis virágzás lesz.
Ezt azonban kompenzálja és túlkompenzálja majd az exportiparunk összeomlása, először is azért, mert már nem vagyunk
versenyképesek, másodszor pedig azért, mert az amerikaiak három-öt billió dollárral fogják csökkenteni a kormányzati kiadásaikat.
Tehát a DOGE , a láncfűrész tényleg belevágott,
és ez, az amerikai kormányzati kiadások csökkentése az amerikai import iránti kereslet hatalmas, hatalmas csökkenéséhez
fog vezetni, és az ő importkeresletük a mi exportkeresletünk.
És ez eléri Kínát is, ahol az amerikai intézkedések szintén alkalmazkodási válságot fognak kiváltani, és ha
Kína is zsugorodik, akkor nem lesz több kereslet Kínából.
Más szóval, ez tetőzni fog, mindezek a hatások egyszerre fognak összejönni, és akkor az ország gazdaságilag a falnak fog állni.
A tapasztalat azt mutatja, hogy egy olyan politikai osztály, amely gazdaságilag a falnak ütközik, készen áll a háborúra.
Gyanítom, hogy Merz úr Taurus rakétákat fog szállítani Ukrajnának, még mielőtt a dolgok rosszra
fordulnának, Oroszország számára célba juttatva.
Ő, mondom szándékosan, eléggé korlátlan ahhoz, hogy ne használjon olyan szavakat, amelyeket a
politikusok megsértéseként lehetne értelmezni.
És ha egy ilyen Taurus eltalálná Moszkvát vagy akár a Kremlt, attól tartok, hogy az oroszok információt küldenének nekünk
arról, hogy Berlin mely területeit és a dél-bajorországi gyárakat, ahol a Taurusokat gyártják,
evakuálhatjuk, hogy az ellentámadás emberi kárait korlátozzuk.
Krissy Rieger: Egyenesen az aktuális témába vágunk bele. Mit gondol a koalíciós
megállapodásról? Milyen tartalom aggasztja önöket?
Ernst Wolff: Tehát az összkép valójában aggasztó. A koalíciós megállapodásnak két prioritása van.
Az egyik a korszerűsítés, a másik a digitalizáció.
Ezért számomra a koalíciós megállapodás nem más, mint egy engedély a BlackRock számára,
hogy még jobban irányíthassa Németországot.
Nem szabad elfelejteni, hogy a Bundeswehr már nagyon beindult.
F-35-ös vadászgépeket rendeltek. Ezeket a Lockheed Martin fejezi be vagy gyártja.
A fő részvényesek a BlackRock, a Vanguard és a State Street.
Ezután helikoptereket és tengeralattjárókat rendeltek.
Eközben Merz úr azt is kijelentette, hogy támogatja a Taurus rakéták szállítását Ukrajnának.
A Taurus rakétákat az MBDA és a Saab gyártja.
Az MBDA az Airbus, azaz a BAE Systems egyik alvállalata.
És természetesen ott vannak a legnagyobb részvényesek is - a BlackRock az egyik legnagyobb részvényes.
Ami a digitalizációt illeti, mindannyian tudjuk, hogy a nagy digitális csoportok fő befektetője a BlackRock.
És mindannyian tudjuk, hogy Merz úr a BlackRock Németország felügyelőbizottságának elnöke
volt a 2020 előtti években, azaz 2016-tól 2020-ig.
Tehát az egész nem más, mint egy felhívás a BlackRock számára, hogy folytassa a nagy újraelosztást Németországban.
A német állampolgárok fizetnek, a BlackRock pedig behajtja a pénzt.
Ernst Wolff: Minden idők legmagasabb munkanélküliségét fogjuk tapasztalni, mégpedig ebben a jogalkotási időszakban.
Látni fogjuk, hogy az árak továbbra is az egekbe szöknek, ahogyan eddig is tették. Különösen az élelmiszeriparban.
Nagyfokú instabilitást fogunk tapasztalni. Jelenleg a kereskedelmi háborúkat látjuk.
Ezek nem éppen a nemzetközi gazdaság stabilitását segítik elő, éppen ellenkezőleg.
És mindenekelőtt egy dolgot fogunk megtapasztalni. Egy jelentős újraelosztást fogunk látni alulról felfelé.
Szóval csak emlékeztetnem kell önöket, hogy múlt szerdán a világ milliárdosai egyetlen
nap alatt a legnagyobb nyereséget tapasztalták.
Múlt szerdán 303 milliárdot nyertek.
Nem azért, mert a tőzsdék ennyit emelkedtek, hanem azért, mert egyik nap lefelé, a másik nap megint felfelé mentek.
Manapság pedig a részvényárfolyamok esésén is elég jól lehet keresni, ha az embernek megvannak a megfelelő
tanácsadói és a megfelelő bennfentes információk. És ezek az emberek nyilvánvalóan rendelkeztek ilyesmivel.
Krissy Rieger: Ez mind nagyon, nagyon, nagyon, nagyon, nagyon, nagyon nehéz. És most azt gondolod, hogy ez talán egy
személyes értékelés, de Merz nagyon-nagyon világosan kimondja, azt mondja, hogy most minden drágább lesz.
Ernst Wolff: Igen, ez természetesen elkerülhetetlen.
Tehát olyan pénzáradatot fogunk megtapasztalni, ami tényleg valami.
Más szóval, még nagyobb, mint a 2007-es és 2008-as globális pénzügyi válság után.
Ez természetesen azt jelenti, hogy az árak drámaian emelkedni fognak.
Tehát tudjuk, hogy ez az állítólagos speciális alap most került ide.
Ezt most a kormány is elfogadta.
Ez 500 milliárd új adósságot jelent. Természetesen ezt valahogyan vissza kell szerezni államkötvények formájában.
Ez természetesen azt jelenti, hogy sokkal több pénz kerül vissza a forgalomba, és maga a pénz tovább devalválódik.
Tehát számolnunk kell azzal a ténnyel, hogy a pénz a közeljövőben erősen leértékelődik.
Markus Krall és Ernst Wolff szerint a német polgárok talán példátlan mértékben fizetnek a BlackRocknak kedvező politikáért.
De ki áll a BlackRock mögött, amely több mint 10 billió dollárral a világ legnagyobb vagyonkezelője?
Ügyfélkörét olyan intézmények alkotják, mint a bankok, alapítványok, állami és
nyugdíjalapok, és mindenekelőtt magánbefektetők.
Ezek a szupergazdagok, mint például a Rothschildok, Rockefellerek vagy Warren Buffet.
A BlackRock például a legnagyobb vagyonkezelővé válását annak köszönheti, hogy a Rothschildoktól összesen
mintegy 2,8 billió USD értékű vagyontárgyakat kapott.
A Rothschildok a világ magasrendű szabadkőművességének csúcsához tartoznak.
Érdekes módon Larry Fink, a BlackRock alapítója és vezérigazgatója szintén magas fokú
szabadkőműves, és hat nagyhatalmú eredeti páholy tagja.
A BlackRock tehát a pénzügyi maffia és a globális, magas szintű szabadkőművesség eszközeként azonosítható.
Amint az "Ez az összeesküvés tönkreteszi Németországot" című műsorban már bemutattuk,
Friedrich Merz nem egyszerű csatlósa ennek a maffiának.
Tagsága a magas rangú szabadkőművesek egy sor igen befolyásos szervezetében azt mutatja, hogy ő,
akárcsak a magas rangú szabadkőműves Olaf Scholz, ennek a bűnözői kartellnek a fedőembere.
A 2024-es Bilderberg-konferencián való részvétele még azt is jelenti, hogy ő a magas fokú szabadkőművesség
pénzügyi maffiájának kiválasztott képviselője Németországban.
Ezt a feladatot most láthatóan teljes elszántsággal és a német lakosság nagy kárára végzi.
Mivel az adósságcsomag csak az ő érdekeiket szolgálja, ezt is ennek a kartellnek egy újabb bűncselekményének kell
nyilvánítani, amely rákként tombol az emberiség körében.
Továbbá a "A nagy visszaállítás napirendje - gazdasági pusztulás és háború" című műsorban kifejtették, hogy Németországot és az
EU-t már közel tíz éve szándékosan tönkreteszik gazdaságilag a magas szintű szabadkőművesek által irányított
politika által, és valószínűleg közvetlenül egy Oroszországgal való háborúba is vezetnek.
Ezeknek a bűnözőknek a célja nem csupán a fosztogatás, hanem a "Nagy Újraindítás", amelyet a nagy szabadkőműves és a
Világgazdasági Fórum (WEF) alapítója, Klaus Schwab hirdetett meg.
Ez pedig egy új világrendet kíván létrehozni egy olyan egyvilági kormányzattal, amelyben a
gazdaságilag erős és szuverén államoknak nincs helyük.
Ebből a szempontból az adósságcsomag, amelynek katasztrofális következményei vannak Németországra és az egész euróövezet
pénzügyi stabilitására nézve, teljesen új dimenziót kap.
Nyilvánvaló, hogy Friedrich Merz és az SPD nem csak zökkenőmentesen folytatja az előző kormány romboló
munkáját, hanem még fel is gyorsítja azt a gazdasági összeomlás és Németország teljes eladósodásáig.
Amint azt John Perkins informátor felfedései dokumentálják, egy ilyen fejlemény további rablásoknak nyitja meg az ajtót, ami az
elszegényedés valóságos spirálját indítja el, és végül az országokat teljesen e bűnöző kartell uralma alá
hajtja, vagy előkészíti őket a "Nagy Újraindításra".
De hogyan és milyen eszközökkel lehet megállítani ezeket a pusztító terveket - Donald Trump, egy másik megmentő vagy új
politikai pártok által? Hallgassa meg Ernst Wolff zárszavát:
Krissy Rieger: És mégis azt mondják, hogy itt van Milei és itt van Trump. És bárki, akit csak
akarsz, mint megmentőt felírni erre a listára.
És most arról beszélünk, hogy ez nem így van, hogy amit csinálnak, az egyáltalán nem pozitív a többség számára.
Mit mondana, mi a remény a tömegek számára?
Ernst Wolff: Igen, a remény hordozói maguk a nagy tömegek. Maguk az emberek.
Tehát mindenkinek tudnia kell, hogy nincs senki, aki megmenthet minket, csak mi magunk.
És ahhoz, hogy megmentsük magunkat, először is meg kell értenünk, mi történik körülöttünk.
És ezért olyan fontos, hogy foglalkozzunk ezekkel a dolgokkal, és ne dugjuk homokba a fejünket.
És mindenekelőtt ne rohanjon senki után vakuval.
Tehát a jelenleg hatalmon lévőket, úgy értem, tényleg nem kell másodszor is megnézni.
Ezek az emberek a jólétben lubickolnak.
Donald Trump tehát a világ száz leggazdagabb emberének egyike. Milei is fényűző életet él.
Az emberek tehát folyamatosan gazdagítják a barátaikat, a cimboráikat.
És elvárni, hogy az ilyen emberek időnként valahogyan morzsát dobjanak a tányérunkra,
természetesen teljesen rossz hozzáállás az élethez.
Ki kell mondani, hogy a világ valóban szükségállapotban van, ami nagyon-nagyon veszélyes is.
Mert tudjuk, hogy mindenhol harcok vannak. Azt is tudjuk, hogy a társadalmi egyenlőtlenségek jelenleg
elképzelhetetlen mértékben robbanásszerűen nőnek.
Tudjuk, hogy hatalmas munkanélküliségi hullámmal állunk szemben.
És fel kell készülnünk ezekre az időkre.
És kívülről senki sem fog segíteni nekünk, 100 százalékban magunkra kell hagyatkoznunk.
Krissy Rieger: Pontosan. És különösen, ha belegondolunk abba, hogy a rendszer úgy működik, hogy arra nevel bennünket, hogy ne
tegyünk fel kérdéseket, vagy mondjuk úgy, hogy csak a megfelelő kérdéseket tegyük fel, és ne gondolkodjunk annyira a
dobozon kívül, és mindenekelőtt egyszerűen maradjunk passzívak.
És mindezt a mottó szerint, hé, majd ő megcsinálja, majd én kivárom és meglátom.
És ez a várakozás aztán egy diktatúrának tűnő állapotba vezet minket.
Aztán felébredsz, és azt gondolod magadban, hogyan történhetett ez? Nem tudom, ott voltam-e?
Ernst Wolff: Igen, a probléma az, hogy ezt a tétlenséget mások beletörődésnek veszik.
Ha tehát az emberek tétlenek maradnak, akkor a hatalmasok egyszerűen folytatják.
Jean-Claude Juncker, az EU akkori elnöke, a Bizottság akkori elnöke ezt nagyon szépen fogalmazta meg.
Azt mondta, hogy csak addig megyünk, ameddig az emberek engedik.
És amikor az emberek felállnak, teszünk egy lépést hátra, majd újra továbblépünk.
És az emberek, amíg az emberek nem tesznek semmit, addig mi úgy tekintjük, hogy elnézik, amit teszünk.
Krissy Rieger: Igen, nagyon jól összefoglalta. Köszönöm. És mindenekelőtt köszönöm az összes információt.
Lassan kialakíthat egy képet az egész helyzetről.
És mindenekelőtt, azt hiszem, mindig olyan, mint egy seggberúgás, ha azt mondjuk, hogy oké,
eddig és ne tovább. Nekem ennyi elég. Nem. Köszönöm.
Ernst Wolff: Köszönöm.
Ha ez a program elgondolkodtatott, ne tartsa meg magának.
Segítsen terjeszteni ezeket a tényeket, és bátorítson másokat, hogy gondolkodjanak el az adósságcsomag következményein.