În urma adoptării pachetului privind datoria de către Bundesrat la 21 martie 2025, a fost deschisă calea pentru cel
mai mare împrumut din istoria Republicii Federale Germania.
Mass-media a vorbit despre o datorie nouă de aproximativ un trilion de euro.
Cu toate acestea, după cum arată calculele actuale privind acordul CDU/CSU și SPD cu Verzii,
noul munte de datorii ar putea fi mult mai mare.
Economistul Wolf Heinrich Reuter, care a fost economist-șef la Ministerul Federal german al Finanțelor până când "semaforul"
a fost întrerupt, se așteaptă la noi datorii în valoare totală de "cel puțin 1,8 trilioane" de euro în următorii zece ani.
Având în vedere această sumă uriașă, o serie întreagă de economiști de renume și chiar Biroul Federal de Audit au
tras un semnal de alarmă și au avertizat de urgență cu privire la efectele negative ale pachetului de datorii.
Cu toate acestea, avertismentele lor au fost mai mult sau mai puțin ignorate de presa tradițională și doar o
mențiune trecătoare a fost făcută despre economiștii de top care și-au ridicat vocea în semn de avertizare.
Aceștia au fost, de exemplu, ● Lars Feld: profesor de politică economică la Universitatea din Freiburg și
fost președinte al "Consiliului de experți economici"
● Veronika Grimm: economist, profesor la Universitatea Tehnică din Nürnberg și membru al "Consiliului de experți economici"
● Volker Wieland: director al Institutului pentru stabilitate monetară și financiară (IMFS) de la Universitatea Goethe din
Frankfurt și fost membru al "Consiliului experților economici"
● Justus Haucap: decan la Universitatea Heinrich Heine din Düsseldorf și fost președinte al Comisiei pentru monopoluri
● Christoph M. Schmidt, Președinte al Institutului Leibniz pentru Cercetare Economică
Toți acești economiști de frunte se tem că pachetul de datorii va alimenta inflația și va duce la o
pierdere majoră de prosperitate pentru populația germană.
Acest lucru ar putea chiar să pună în pericol stabilitatea financiară europeană și să provoace reizbucnirea crizei euro.
În acest context, renumitul economist, consultant în management și autor Dr. Markus Krall vorbește și despre
cel mai mare jaf din istoria Republicii Federale Germania.
Mai jos puteți vedea extrase din două interviuri cu Dr. Krall și cu expertul financiar Ernst Wolff,
realizate de Krissy Rieger, cunoscut pedagog și autor.
Acesta analizează cu acuratețe planurile viitorului nou guvern federal condus de Friedrich Merz și,
mai presus de toate, ajunge la esența implicațiilor:
Krissy Rieger: Bună dragii mei, astăzi îl avem alături de noi pe Markus Krall. Vă mulțumim foarte mult pentru timpul acordat.
Markus Krall: Cu plăcere, doamnă Rieger. Mereu nou.
Krissy Rieger: Încă trecem prin vremuri tulburi, s-ar putea spune, de la ultima noastră conversație.
Și acum, rezultatele alegerilor federale sunt gata, totul s-a terminat. Și ce credeți?
Ați fost surprins, de asemenea, de faptul că CDU/CSU a devenit din nou mai popular, acum că
rezultatul final este gata? Ce părere aveți?
Markus Krall: Ei bine, CDU/CSU s-a descurcat de fapt mult mai rău decât ar fi trebuit, având în vedere
performanța dezastruoasă a guvernului semaforizat.
Da, ei bine, dacă ești binecuvântat cu un guvern atât de prost cum a fost CDU ca opoziție, atunci ar
trebui să obții de fapt undeva între 35 și 40 la sută.
În principiu, datorită performanțelor slabe ale dlui Merz chiar înainte de alegeri, CDU a obținut
rezultate relativ slabe, date fiind circumstanțele.
Și dacă luăm în considerare și faptul că, practic, a renunțat la mască după alegeri și nu numai că a încălcat fiecare promisiune
electorală, dar a transformat-o în opusul ei, atunci nu este surprinzător faptul că AfD
este acum la doar două puncte procentuale de CDU.
Și sper că AfD va depăși în curând CDU, astfel încât proverbiala noapte a cuțitelor lungi să izbucnească în CDU și
acest partid să scape de liderul său cu adevărat complet ratat.
Krissy Rieger: Ce promisiune electorală vi s-a părut cel mai greu de încălcat?
Markus Krall: Ei bine, asta e dificil. De fapt, fiecare a fost atât de dezastruos încât nici nu știi de unde să începi.
Desigur, lucrul pe care l-a subliniat cel mai mult a fost că dorea să urmeze o politică financiară solidă.
În decurs de patru săptămâni, el a strâns mai multe datorii decât a strâns întreaga Republică
Federală Germania de la înființarea sa în 1949.
Trebuie să vă imaginați acest lucru. Este adevărat că nu și-a dublat datoria, dar Republica
Federală Germania nu a început atunci cu o datorie zero.
Așadar, ceea ce a existat atunci, diferența de la atunci la ceea ce există acum, este aproximativ echivalent
cu ceea ce dl Merz face acum dintr-o singură lovitură cu pachetul său privind datoria.
Prin urmare, aceasta dublează datoria Republicii Federale Germania, aducând țara grosso modo în condițiile italiene, și
anume la o datorie de peste 100 % în raport cu produsul național brut, ceea ce va duce la
o eliminare uriașă a investițiilor private.
Astfel, investițiile private sunt împinse înapoi de această cerere guvernamentală care se instalează apoi.
Totul este un marș către socialism.
Iar a doua mare, a doua mare încălcare catastrofală, da, a doua mare încălcare catastrofală a promisiunii este în principiu
în ceea ce privește migrația. Aici a marcat Max cel puternic.
Și ceea ce vedem acum este că a sărit ca un tigru și a aterizat ca un covor de pat, cu doamna Esken ca un covor de pat.
Așa că este ceva ce trebuie să vă oferiți.
Da, cred că în fiecare dimineață are, cum să spun, o senzație plăcută de furnicături în degetele de la
picioare atunci când trece peste acest covor de lângă pat.
Iar a treia problemă majoră în care a eșuat complet este, desigur, problema energiei și a climei.
Pentru că, în principiu, el continuă acum politica distructivă pe care a urmărit-o Habeck și care este
responsabilă pentru dezindustrializarea Germaniei.
Și trebuie să spun că combinația dintre toate acestea are ceva din socialismul lui Honecker.
Așadar, este deja pe linia în care trebuie să spui că, dacă vrei să provoci căderea Germaniei, atunci ar trebui să o faci așa.
Krissy Rieger: Se poate spune că și-a anulat toate promisiunile electorale.
Markus Krall: Da, era deja puțin marcat înainte, dar acum a fost cu adevărat eradicat, s-ar putea spune.
Krissy Rieger: Când vine vorba de datorii, întotdeauna se spune că sunt importante pentru economie.
Ați spune că această datorie este acum motorul economiei și că acum se schimbă?
Markus Krall: Este o prostie că această datorie ar ajuta economia.
Aceste datorii ajută marile corporații, și anume companiile de apărare și alte câteva corporații mari,
dar acestea nu vor investi apoi în economia germană.
Să luăm, de exemplu, cele patru miliarde - probabil 500 de miliarde - de cheltuieli pentru
apărare pe care dl Merz dorește să le inițieze.
Cine beneficiază de acest lucru? Companii precum Rheinmetall.
Cu toate acestea, Rheinmetall nu investește în Germania, deoarece costurile energetice în Germania pentru această
producție extrem de intensivă din punct de vedere energetic sunt atât de ridicate încât nici măcar nu merită pentru ei.
În prezent construiesc noi fabrici de muniție și tot felul de lucruri în restul
Ucrainei. Da. Le construiesc în restul Ucrainei.
Ei creează un mic miracol economic, dar nu în Germania. Și așa va fi peste tot.
Deci acești bani vor fi irosiți. Nu vor ajuta economia în niciun fel, chiar dacă unul sau doi șefi de companii își
freacă deja mâinile și se gândesc: "O, va fi grozav, ce ne așteaptă. Da, vom face profituri suplimentare.
Da, unii vor face profituri deosebite, dar clasa de mijloc va fi, desigur, împinsă și
mai mult înapoi în detrimentul corporațiilor.
Deci acesta este un principiu. Ce a spus Mussolini? Fascismul este uniunea dintre stat și marile corporații.
Asta este ceea ce avem din nou aici. În sens economic.
Și ceea ce vom vedea, desigur, este că acest program nu va ajuta economia, ci o va
afecta pe scară largă. Și din mai multe motive.
În primul rând, faptul este că aceste 1 800 de miliarde vor consuma întreaga performanță a
economiilor germane pe parcursul a patru ani și jumătate.
Așadar, 400 de miliarde reprezintă 10 % din produsul național brut pe care Germania îl economisește în fiecare an.
Prin urmare, trebuie să ne investim toate economiile în datoria publică timp de patru ani și
jumătate pentru a nu ne îndatora în străinătate.
Desigur, ne vom îndatora și în străinătate, dar doar pentru a clarifica ordinea de mărime.
A doua problemă este că ratingurile de credit ale Germaniei scad la niveluri italiene.
Și până acum, Italia, Franța și alții au putut să se refinanțeze la un preț rezonabil doar pentru
că au împrumutat ratingul de credit al Germaniei.
Prin garanții și prin euro și prin toate opțiunile de transfer care au fost utilizate.
Și, desigur, încălcând toate promisiunile care ne-au fost făcute în 1999, când a fost
lansată moneda euro, dar acesta este un alt subiect.
Deci, acum Germania cade în aceeași capcană a solvabilității și nu există nimeni care să ne împrumute solvabilitatea lor.
Rezultatul va fi creșterea ratelor dobânzilor pe piețele internaționale de capital
pentru obligațiunile și împrumuturile germane.
Iar aceste rate ale dobânzii în creștere vor elimina investițiile private.
Un constructor de case care plătește o dobândă de cinci sau șase procente la creditul ipotecar nu-și mai
poate permite acest lucru, așa că nu va mai construi.
Exact același lucru se aplică antreprenorului care construiește sau nu construiește o fabrică
sau investește sau nu investește în software.
Aceste investiții nu vor mai avea loc, iar în limbajul tehnic al "economistului chinez" acest lucru se numește "crowding out".
Cu alte cuvinte, excluderea investițiilor private prin cheltuieli publice.
Și în plus, desigur, nu vom obține ceea ce speră oamenii pentru cele 1 800 de miliarde.
Puteți uita, doamnelor și domnilor, că veți primi în schimb infrastructură sau ceva de genul acesta.
Voi face calculele pentru dvs. acum. Deci, mai întâi să scădem 500 de miliarde din cele
1.800 de miliarde, care vor merge către armament.
Blindajul nu este o investiție, dar armamentul este consum de stat, deoarece tancurile nu
sunt potrivite pentru producerea altor lucruri.
Și nici dronele, nici cartușele. Poți doar să le împuști.
Da, așa că acest lucru - ei îl numesc întotdeauna investiție - da, trebuie să investim în
securitatea noastră și în toate prostiile astea.
Da, cea mai bună investiție în securitatea noastră ar fi să căutăm o relație bună cu toți vecinii noștri.
Dar apoi, într-un acces de megalomanie pe care nu l-am mai avut de pe vremea lui Adolf și Wilhelm, s-au luat de toată lumea.
Deci îl numiți dictator pe președintele chinez, pe președintele rus oricum, pe președintele american, tot ce i s-a
aruncat în față în credința greșită că nu va ajunge niciodată președinte. Nici măcar nu vreau să enumăr asta aici.
Chiar ne jucăm cu toată lumea. Și apoi se pare că trebuie, cumva trebuie să cheltuim bani pentru securitate acum, bani pe care nu
ar fi trebuit să îi cheltuim niciodată dacă nu am fi făcut asta.
Deci acesta este consumul guvernamental. Rămân 1,3 trilioane.
Din aceste 1,3 trilioane, 300 de miliarde nu vor merge probabil către investiții, ci către costurile refugiaților.
S-a anunțat deja că statele federale se vor ajuta acum din această oală pentru a continua
finanțarea migrației, care a devenit absolut nefinanțabilă.
Da, rămâne un trilion. Jumătate din aceste trilioane se vor vărsa probabil în așa-numitele investiții climatice,
iar cealaltă jumătate în investiții reale în infrastructură.
Investițiile în climă, doamnelor și domnilor, sunt complet irosite, deoarece dacă 1 000 de turbine eoliene nu produc
electricitate atunci când nu există vânt, 10 000 de turbine eoliene produc câtă electricitate
atunci când există vânt? Așa că nu va funcționa.
Așadar, conform regulii de trei, dl Habeck nu poate face acest lucru și se pare că nici dl Merz.
Dar, așa cum am spus, acolo unde 1.000 de turbine eoliene nu produc nimic, 10.000 nu produc de asemenea nimic.
Deci, înmulțirea cu zero înseamnă zero, doamnelor și domnilor.
Așadar, aceste 500 de miliarde vor continua să fie canalizate către investiții risipitoare și investiții neprofitabile.
Cea mai masivă alocare greșită din toate timpurile.
Toate acestea sunt lucruri pe care va trebui să le dărâmăm mai târziu, cu costuri mari, pentru că nimeni nu va mai
putea face nimic cu ele după ce nebunia asta se va termina.
Rămân 500 de miliarde pentru investiții reale în infrastructură. Dar statul este cel mai rău cumpărător dintre toți.
Atunci când statul construiește o clădire undeva, costurile pe metru pătrat sunt întotdeauna de două-trei
ori mai mari decât atunci când o fac persoane fizice.
Cu alte cuvinte, vom - și acest lucru se aplică la orice, la drumuri, poduri, clădiri, spitale, școli, indiferent de
ceea ce construiește statul, este întotdeauna de două ori mai scump decât dacă ar fi realizat de sectorul privat.
Iar rezultatul va fi că vom obține infrastructură în valoare de doar 250 de miliarde pentru aceste 500 de miliarde.
Și dacă luăm în considerare și faptul că această cerere uriașă, pe care statul dorește să o dezvolte, se confruntă acum cu o
industrie a construcțiilor aflată în declin, care s-a redus la jumătate ca urmare a legii încălzirii a dlui Habeck, deoarece
acesta a distrus piața imobiliară și, astfel, a condus un număr incredibil de companii de construcții la faliment, atunci
această cerere uriașă se va confrunta acum cu o ofertă limitată.
Și ce se întâmplă într-o astfel de situație? Prețurile cresc.
Cu alte cuvinte, nu vom obține infrastructură pentru 250 de miliarde, ci poate pentru 150 de miliarde.
Dar apoi avem 150 de miliarde pentru infrastructură, se presupune că diferența doar pentru calea
ferată este de 100 de miliarde, deci ce rămâne?
50 de miliarde de euro, în timp ce noi cheltuim 50 de miliarde de euro pe ajutor pentru dezvoltare și 15
miliarde de euro pe ONG-uri? Raporturile nu mai sunt corecte.
Doamnelor și domnilor, vi se oferă 1,8 trilioane de datorii.
Copiii și nepoții voștri vor plăti în continuare pentru ele, mai mult decât pentru Versailles.
Iar în schimb, dl Merz vă va pune la dispoziție infrastructură în valoare de 150 de miliarde sau de
maximum 200 de miliarde. Asta este ceea ce se va întâmpla.
Bun pentru economie, pe naiba. Acesta este cel mai mare jaf organizat vreodată împotriva poporului german.
Krissy Rieger: Așa văd și eu lucrurile. Și ați spus că generațiile următoare vor plăti. Care este planul?
La urma urmei, există discuții cu privire la utilizarea economiilor oamenilor, poate a impozitelor pe
proprietate. Cum pot fi rambursate toate acestea?
Markus Krall: Ei bine, rambursarea va fi un lucru interesant. O mare parte din rambursare se va face prin inflație.
Aceasta înseamnă că cetățenii care și-au investit banii în obligațiuni de stat și în valori nominale, adică polițe de
asigurare de viață, polițe de asigurare de pensii, carnete de economii etc., sau în numerar, vor fi expropriați prin inflație.
Și cum se va întâmpla acest lucru? Nu se pot strânge acești bani pe piața de capital în asemenea
cantități fără creșteri masive ale ratei dobânzii.
Îmi pare rău.
Prin urmare, intermediari precum BlackRock, care, apropo, vor face o avere din asta, vor cumpăra aceste
obligațiuni direct de la Republica Federală Germania.
Iar apoi BlackRock le va vinde BCE. Cu o primă, desigur.
Aceasta înseamnă că BlackRock va apăsa de fiecare dată două butoane, și anume cumpărare
și vânzare. Și este apoi transmisă către BCE.
Și în schimb, putem câștiga miliarde fără riscuri, fără efort, apăsând două butoane.
Asta este ceea ce se va întâmpla. Acesta este motivul pentru care BlackRock crede că este atât de grozav.
Și de aceea dl Merz, în calitate de fost șef al BlackRock Europe sau președinte al Consiliului de
supraveghere al BlackRock Europe, crede că este atât de grozav.
Așa că fostul său angajator, Larry Fink, își freacă deja mâinile de bucurie.
Desigur, el este, de asemenea, un acționar majoritar în întreaga industrie a apărării.
Cu alte cuvinte, cei care vor beneficia de pe urma acestui raid.
Așa se pare. Deci, unde se află loialitatea dlui Merz?
Evident, nu și pentru poporul german, căruia i-a spus o poveste lungă despre faptul că este un politician financiar solid.
Asta este ceea ce se va întâmpla.
Iar în momentul în care BlackRock cumpără aceste cantități uriașe de obligațiuni și le vinde către
BCE, BCE le va cumpăra cu bani proaspăt tipăriți.
Iar acest lucru va duce la creșterea masei monetare. Iar această creștere a masei monetare are un efect inflaționist.
Iar dacă masa monetară crește frumos și banii sunt devalorizați, atunci aceste 1,8 trilioane vor fi recuperate, în
esență, prin devalorizarea polițelor de asigurare de viață, a obligațiunilor de stat și a conturilor de economii.
Prin urmare, este preluată direct de la cetățean în acest mod.
Nu există prânz gratuit, doamnelor și domnilor.
Statul va trebui întotdeauna să îi facă pe cetățeni să plătească pentru tot ceea ce
cheltuiește. Nu există nicio cale de a evita acest lucru.
Krissy Rieger: Acum urmează următoarele dezbateri fiscale. Deoarece CDU a promis de fapt, sau Merz a
promis, că vor exista mai multe reduceri de taxe.
Dar acum putem vedea că acest lucru este puțin probabil să se materializeze. Cum vi se pare?
Vom asista vreodată la reducerea vreunei taxe în Germania și nu la adăugarea a zece taxe noi între timp?
Markus Krall: Deci nu în rândul acestei clase politice. Și asta este destul de clar.
Nu contează câți bani le dau.
Ei pot crește și mai mult impozitele. Puteți acumula și mai multe datorii. Nu va fi
niciodată suficient. Nu va fi niciodată suficient.
Lăcomia acestei clase politice, corupția acestei clase politice este infinită.
Nu contează cât de mult le vor da, lăcomia nu va face decât să crească. Acest lucru este, de asemenea, ușor de prezis.
Prin urmare, cu această clasă politică, nu vor exista nici reduceri de taxe, nici reduceri reale, nici
simplificare fiscală, nici vreun fel de reformă, ci vor exista creșteri de taxe în combinație cu mai multe datorii.
Iar banii vor fi cheltuiți cu mâinile pline.
Tocmai ne-am întors în Siria și am lăsat încă o dată 300 de milioane cu genocidul care este acum la putere acolo.
Așadar, finanțăm acum genocidul alauților, al druizilor și al creștinilor cu banii noștri din impozite.
Asta este ceea ce se întâmplă. Acest lucru trebuie spus în termeni clari.
Personal, cred că este vorba de complicitate la genocid și este pedepsită prin lege.
Și că toți acești oameni ar trebui aduși în fața justiției pentru susținerea unui regim
genocidar în activitățile sale sângeroase.
Dar acesta este un alt subiect.
Acesta va continua să fie cheltuit cu mâinile pline.
Oricine crede că acest lucru se datorează, desigur, doar dorinței de a cheltui nu cunoaște clasa noastră politică coruptă.
Sunt sigur că majoritatea politicienilor noștri au conturi în Dubai sau în altă parte, unde curg comisioanele. Ei dau câteva
sute de milioane acolo și, în schimb, există câteva milioane într-un cont undeva departe, unde reglementările privind
spălarea banilor nu funcționează și unde poți face ce vrei.
În consecință, cred că ceea ce face clasa noastră politică aici este o schemă coruptă de jaf împotriva poporului german.
Iar în America, a reieșit acum că o mare parte din miliardele care au intrat în Ucraina, de
exemplu, s-au întors la politicienii democrați.
Prin urmare, a fost o tranzacție circulară în detrimentul unor părți terțe, și anume contribuabilul american.
Dacă e diferit în Germania, voi mânca o mătură cu mâner.
Krissy Rieger: Ce viitor, aceasta este ultima mea întrebare, la ce viitor vă așteptați pentru Germania peste cinci ani?
Markus Krall: Cred că peste cinci ani ne vom afla într-un viitor mai bun decât acum.
Între timp, însă, vom experimenta un mega-dezastru în care dl Merz va conduce această țară, deoarece este
hotărât să devină cancelar prin grația stângii, da? La urma urmei, acesta este visul său de o viață.
Îmi pare rău.
Prin urmare, politica pe care o urmărește acum va duce la dezastru pe toate fronturile, în adevăratul sens al cuvântului.
Pe plan economic, acest lucru va duce la o dezindustrializare masivă, la un exod masiv al întreprinderilor.
Aud despre asta acum când vorbesc cu consultanții în recrutare care plasează manageri care au fost concediați.
Am avut recent câteva discuții cu prieteni care lucrează în acest domeniu și toți mi-au spus că, în trecut, atunci când aveau
candidați, era mai probabil ca aceștia să spună: "Da, vreau să văd cum mă pot îmbunătăți
aici. Am nevoie de următorul pas în cariera mea,
Și acum se întâmplă ca oamenii să caute de lucru în anticiparea restructurării,
migrației, închiderii, insolvenței, tot tacâmul, da?
Cu alte cuvinte, pe toate fronturile vom asista fie la prăbușirea sau migrarea companiilor, fie
la reducerea producției și concedierea oamenilor.
Avem deja cel mai ridicat șomaj din ultimii 10 ani, da?
Șomajul crește semnificativ și se va accelera, iar falimentele au continuat să crească timp de trei ani și jumătate până la patru
ani, stabilind noi recorduri pentru falimente în fiecare an.
Zombii sunt în scădere, așa cum am anunțat cu mult timp în urmă, da?
Zombii cad, și cad acum, și cad în număr mare, și da, această criză economică va fi exacerbată de politicile dlui Merz.
Desigur, dacă se plătesc doar suficienți bani, va exista o înflorire falsă pentru câteva luni, poate chiar câteva trimestre.
Totuși, acest lucru va fi compensat și supracompensat de prăbușirea industriei noastre de export, în primul rând pentru că
nu mai suntem competitivi și, în al doilea rând, pentru că americanii își vor reduce cheltuielile
guvernamentale cu trei până la cinci trilioane.
Așa că DOGE , drujba cu lanț, se implică cu adevărat,
iar această reducere a cheltuielilor guvernamentale americane va duce la o contracție foarte, foarte mare a
cererii americane de importuri, iar cererea lor de importuri este cererea noastră de exporturi.
Și acest lucru va ajunge și în China, unde o criză de ajustare va fi declanșată de măsurile americane, iar dacă și China
se va restrânge, nu va mai exista cerere din partea Chinei.
Cu alte cuvinte, va culmina, toate aceste efecte se vor reuni în același timp, iar țara va
fi pusă la zid din punct de vedere economic.
Astfel, după cum arată experiența, o clasă politică care este pusă la zid din punct de vedere economic este gata de război.
Bănuiesc că dl Merz va livra rachete Taurus Ucrainei cu autorizație, cu autorizație de țintire
către Rusia, înainte ca lucrurile să meargă prost.
El este, o spun în mod deliberat, suficient de neîngrădit pentru a nu folosi cuvinte care ar putea fi
interpretate ca o insultă la adresa politicienilor.
Și dacă unul dintre aceste Taurus ar lovi Moscova sau chiar Kremlinul, mi-e teamă că rușii ne-ar trimite informații cu
privire la zonele din Berlin și fabricile din sudul Bavariei, unde se produce Taurus, pe care le-am putea
evacua pentru a limita pagubele umane ale contraatacului.
Krissy Rieger: Vom sări direct la subiectul actual. Ce părere aveți despre acordul de coaliție? Ce conținut vă îngrijorează?
Ernst Wolff: Deci, imaginea de ansamblu este de fapt îngrijorătoare. Acordul de coaliție are două priorități.
Una este modernizarea, iar cealaltă este digitalizarea.
Astfel, pentru mine, acordul de coaliție nu este altceva decât o licență pentru BlackRock de a controla și mai bine Germania.
Trebuie să vă amintiți că Bundeswehr a început deja să funcționeze.
Ei au comandat avioane de luptă F-35. Acestea sunt finalizate sau produse de Lockheed Martin.
Principalii acționari sunt BlackRock, Vanguard și State Street.
Apoi au fost comandate elicoptere și submarine.
Între timp, dl Merz a declarat, de asemenea, că este în favoarea livrării de rachete Taurus către Ucraina.
Rachetele Taurus sunt fabricate de MBDA și Saab.
MBDA este o sub-companie a Airbus, adică BAE Systems.
Și, desigur, există și cei mai mari acționari - BlackRock este unul dintre cei mai mari acționari.
În ceea ce privește digitalizarea, știm cu toții că principalele grupuri digitale au ca principal investitor BlackRock.
Și știm cu toții că dl Merz a fost președinte al Consiliului de supraveghere al BlackRock Germania în
anii de dinainte de 2020, adică din 2016 până în 2020.
Așadar, totul nu este altceva decât o invitație pentru BlackRock de a continua marea redistribuire în Germania.
Cetățenii germani vor plăti, iar BlackRock va încasa banii.
Ernst Wolff: Vom avea cel mai mare șomaj din toate timpurile, iar acest lucru se va întâmpla în această perioadă legislativă.
Prețurile vor continua să crească vertiginos, așa cum au făcut-o până acum. În special în sectorul alimentar.
Vom experimenta o mare instabilitate. În prezent asistăm la războaie comerciale.
Acestea nu promovează tocmai stabilitatea în economia internațională; dimpotrivă.
Și, mai presus de toate, vom experimenta un singur lucru. Vom asista la o redistribuire majoră de jos în sus.
Așadar, trebuie să vă reamintesc că miercurea trecută miliardarii din lume au înregistrat cel mai mare câștig într-o singură zi.
Acestea au câștigat 303 miliarde miercurea trecută.
Nu pentru că piețele bursiere au crescut atât de mult, ci pentru că au scăzut într-o zi și au crescut din nou în ziua următoare.
Iar în zilele noastre, poți câștiga destul de bine și de pe urma scăderii prețurilor acțiunilor dacă ai consilierii
potriviți și informațiile privilegiate corecte. Iar acești oameni au avut în mod evident aceste informații.
Krissy Rieger: Totul este foarte, foarte, foarte, foarte greu. Și acum vă gândiți că aceasta este poate o
evaluare personală, dar Merz o spune foarte, foarte clar, el spune că totul va deveni acum mai scump.
Ernst Wolff: Da, desigur, acest lucru este absolut inevitabil.
Așadar, ne vom confrunta cu o inundație de bani cu totul deosebită.
Cu alte cuvinte, chiar mai mare decât după criza financiară globală din 2007 și 2008.
Iar asta înseamnă, desigur, că prețurile vor crește dramatic.
Așadar, știm că acest presupus fond special a fost pus acum în joc aici.
Guvernul a adoptat acum și el acest lucru.
Asta înseamnă 500 de miliarde în datorii noi. Desigur, aceasta trebuie recuperată cumva sub formă de obligațiuni guvernamentale.
Iar acest lucru înseamnă, desigur, că mult mai mulți bani sunt din nou în circulație și
că banii în sine sunt și mai devalorizați.
Prin urmare, trebuie să ținem cont de faptul că banii vor fi puternic devalorizați în viitorul apropiat.
Potrivit lui Markus Krall și Ernst Wolff, cetățenii germani vor plăti pentru o politică în
favoarea BlackRock într-o măsură poate fără precedent.
Dar cine se află în spatele BlackRock, care este cel mai mare administrator de active din lume, cu peste 10 trilioane USD?
Clientela sa este formată din instituții precum bănci, fundații sau fonduri de stat și de
pensii și, mai presus de toate, investitori privați.
Aceștia sunt super-bogații, cum ar fi Rothschild, Rockefeller sau Warren Buffet.
De exemplu, BlackRock își datorează ascensiunea până la a deveni cel mai mare administrator de active unui transfer de active de
la Rothschild în valoare totală de aproximativ 2,8 trilioane USD.
Rothschild fac parte din vârful francmasoneriei mondiale de rang înalt.
Interesant este faptul că Larry Fink, fondatorul și directorul executiv al BlackRock, este, de asemenea, francmason
de grad înalt și membru a șase loji originale puternice.
BlackRock poate fi astfel identificat ca un instrument al mafiei financiare și al francmasoneriei globale la nivel înalt.
Așa cum s-a arătat deja în emisiunea "Această conspirație distruge Germania" , Friedrich Merz
nu este un simplu aghiotant al acestei mafii.
Apartenența sa la o serie întreagă de organizații foarte influente ale francmasonilor de rang înalt arată că
el, la fel ca și francmasonul de rang înalt Olaf Scholz, este un om de fațadă al acestui cartel criminal.
Participarea sa la Conferința Bilderberg 2024 înseamnă chiar că el este reprezentantul ales al mafiei
financiare a francmasoneriei de grad înalt din Germania.
O sarcină pe care se pare că o abordează acum cu toată hotărârea și în mare detrimentul populației germane.
Din moment ce pachetul de datorii servește doar intereselor lor, acesta trebuie să fie declarat, de
asemenea, o altă crimă a acestui cartel, care face ravagii ca un cancer în rândul omenirii.
În plus, în programul "Agenda Marii Resetare - Distrugere Economică și Război" s-a explicat că Germania și UE au fost
distruse în mod deliberat din punct de vedere economic de aproape zece ani prin politicile conduse de francmasonii de
nivel înalt și, posibil, conduse direct la un război cu Rusia.
Scopul acestor criminali nu este doar jefuirea, ci și "Marea resetare" proclamată de masonul de rang înalt și
fondatorul Forumului Economic Mondial WEF Klaus Schwab.
Aceasta, la rândul său, este menită să stabilească o nouă ordine mondială cu un guvern mondial unic în care statele puternice
din punct de vedere economic și suverane nu au ce căuta.
Din această perspectivă, pachetul privind datoriile, cu consecințele sale catastrofale pentru
Germania și pentru stabilitatea financiară a întregii zone euro, capătă o dimensiune complet nouă.
În mod evident, Friedrich Merz și SPD nu numai că continuă fără probleme activitatea distructivă a guvernului
anterior, ci chiar o accelerează până la colapsul economic și supraîndatorarea totală a Germaniei.
Așa cum a fost documentat de dezvăluirile denunțătorului John Perkins , o astfel de evoluție deschide, la rândul său, ușa
pentru alte jafuri, declanșând o adevărată spirală a sărăcirii și, în cele din urmă, aducând țările complet sub conducerea acestui
cartel criminal sau pregătindu-le pentru "Marea resetare".
Dar cum și prin ce mijloace pot fi oprite aceste planuri distructive - prin Donald Trump, un alt salvator sau noi
partide politice? Ascultați-l pe Ernst Wolff în concluzie:
Krissy Rieger: Și totuși oamenii spun, ei bine, o avem pe Milei și îl avem pe Trump. Și
pe oricine vrei să pui pe listă ca salvator.
Iar acum vorbim despre faptul că nu este cazul, că ceea ce fac ei nu este deloc pozitiv pentru majoritate.
Care ați spune că este speranța pentru mase?
Ernst Wolff: Da, purtătorul de speranță este chiar marea masă. Este poporul însuși.
Așa că toată lumea trebuie să știe că nu există nimeni care să ne salveze, cu excepția noastră.
Și pentru a ne salva, trebuie mai întâi să înțelegem ce se întâmplă în jurul nostru.
Și de aceea este atât de important să facem față acestor lucruri și să nu ne îngropăm capul în nisip.
Și, mai presus de toate, nu alergați după nimeni cu ochelarii pe ochi.
Așadar, oamenii care se află la putere în acest moment nu trebuie să se uite prea mult.
Aceștia sunt oameni care se complac în prosperitate.
Așadar, Donald Trump este unul dintre cei mai bogați o sută de oameni din lume. Milei trăiește și ea o viață de lux.
Astfel, oamenii își îmbogățesc constant prietenii, camarazii.
Și să te aștepți ca astfel de oameni să-ți lase din când în când câte o firimitură în farfurie este,
desigur, o atitudine complet greșită față de viață.
Trebuie spus că lumea se află într-adevăr într-o stare de urgență, care este, de asemenea, foarte, foarte periculoasă.
Pentru că știm că există lupte peste tot. Știm, de asemenea, că inegalitatea socială
explodează la un nivel inimaginabil în acest moment.
Știm că ne confruntăm cu un val uriaș de șomaj.
Și trebuie să ne pregătim pentru aceste vremuri.
Și nimeni nu ne va ajuta din exterior, trebuie să ne bazăm 100% pe noi înșine.
Krissy Rieger: Exact. Și mai ales când te gândești la faptul că sistemul funcționează în așa fel încât ne antrenează să nu punem
nicio întrebare sau, permiteți-mi să spun, doar să punem întrebările potrivite și să nu gândim atât de mult în afara
cutiei și, mai presus de toate, să rămânem pur și simplu pasivi.
Și toate acestea în conformitate cu motto-ul, hei, el o va face, eu voi aștepta și voi vedea.
Iar această așteptare ne conduce apoi în ceea ce pare a fi o dictatură.
Apoi te trezești și te gândești cum s-a întâmplat asta? Nu știu, am fost eu acolo?
Ernst Wolff: Da, problema este că această inactivitate este percepută de ceilalți ca toleranță.
Deci, dacă oamenii rămân inactivi, atunci cei puternici pur și simplu continuă.
Jean-Claude Juncker de la UE, președintele de atunci al Comisiei, a spus-o destul de minunat.
El a spus că vom merge atât de departe cât ne vor permite oamenii să mergem.
Iar când oamenii se ridică, facem un pas înapoi și apoi mergem mai departe.
Iar oamenii, atâta timp cât oamenii nu fac nimic, noi considerăm că aprobă ceea ce facem noi.
Krissy Rieger: Da, ați sintetizat foarte bine. Mulțumesc. Și, mai presus de toate, vă mulțumesc pentru toate informațiile.
Puteți construi încet o imagine a întregii situații.
Și mai presus de toate, cred că este întotdeauna ca un șut în fund să spui, bine, până aici și nu
mai departe. E suficient pentru mine. Nu. Mulțumesc.
Ernst Wolff: Mulțumesc.
Dacă acest program v-a dat de gândit, nu-l păstrați pentru dumneavoastră.
Ajutați la răspândirea acestor fapte și încurajați-i pe alții să se gândească la consecințele pachetului privind datoriile.