Po prijatí dlhového balíka Spolkovou radou 21. marca 2025 sa uvoľnila cesta k najväčšiemu
úveru v histórii Spolkovej republiky Nemecko.
Hlavné médiá hovorili o novom dlhu vo výške približne jedného bilióna eur.
Ako však ukazujú aktuálne výpočty dohody CDU/CSU a SPD so Zelenými, nový dlh by mohol byť oveľa väčší.
Ekonóm Wolf Heinrich Reuter, ktorý bol do prerušenia "semaforu" hlavným ekonómom nemeckého spolkového ministerstva financií,
očakáva, že v dôsledku toho sa v nasledujúcich desiatich rokoch vytvorí nový dlh v celkovej výške "najmenej 1,8 bilióna" eur.
Vzhľadom na túto obrovskú sumu celý rad popredných ekonómov a dokonca aj Spolkový kontrolný úrad bili na poplach a
naliehavo varovali pred negatívnymi účinkami dlhového balíka.
Ich varovania však médiá hlavného prúdu viac-menej ignorovali a o špičkových ekonómoch, ktorí varovali, sa zmienili len okrajovo.
Boli to napríklad ● Lars Feld: profesor hospodárskej politiky na univerzite vo Freiburgu a
bývalý predseda "Rady ekonomických expertov"
● Veronika Grimm: ekonómka, profesorka na Technickej univerzite v Norimbergu a členka "Rady ekonomických expertov"
● Volker Wieland: riaditeľ Inštitútu pre menovú a finančnú stabilitu (IMFS) na Goetheho univerzite vo
Frankfurte a bývalý člen "Rady ekonomických expertov"
● Justus Haucap: dekan Univerzity Heinricha Heineho v Düsseldorfe a bývalý predseda Komisie pre monopoly
● Christoph M. Schmidt, prezident Leibnizovho inštitútu pre hospodársky výskum
Všetci títo poprední ekonómovia sa obávajú, že dlhový balík podporí infláciu a povedie k
veľkej strate prosperity nemeckého obyvateľstva.
To by mohlo dokonca ohroziť európsku finančnú stabilitu a spôsobiť opätovné vzplanutie krízy eura.
Známy ekonóm, konzultant v oblasti manažmentu a autor Dr. Markus Krall v tejto súvislosti hovorí aj o
najväčšej lúpeži v histórii Spolkovej republiky Nemecko.
Nižšie si môžete pozrieť úryvky z dvoch rozhovorov s doktorom Krallom a finančným expertom Ernstom Wolffom,
ktoré poskytla známa pedagogička a autorka Krissy Rieger.
Presne analyzuje plány budúcej novej spolkovej vlády pod vedením Friedricha Merza a predovšetkým sa dostáva k podstate dôsledkov:
Krissy Rieger: Dobrý deň, milí moji, dnes je s nami Markus Krall. Ďakujem vám za váš čas.
Markus Krall: S potešením, pani Riegerová. Vždy nové.
Krissy Rieger: Dá sa povedať, že od nášho posledného rozhovoru stále prechádzame búrlivými časmi.
A teraz sú výsledky federálnych volieb známe, všetko sa skončilo. A čo si myslíte vy?
Prekvapilo vás aj to, že CDU/CSU sa teraz, po konečnom výsledku volieb, stala opäť populárnejšou? Čo si o tom myslíte?
Markus Krall: No, CDU/CSU si v skutočnosti počínala oveľa horšie, ako mala, vzhľadom na katastrofálne výsledky vlády semaforov.
Áno, ak máte takú zlú vládu, akou bola CDU ako opozícia, potom by ste mali získať niečo medzi 35 a 40 percentami.
V podstate práve vďaka slabému výkonu pána Merza ešte pred voľbami si CDU viedla vzhľadom na okolnosti pomerne zle.
A keď si uvedomíme, že po voľbách v podstate zhodil masku a nielenže porušil všetky predvolebné sľuby, ale
zmenil ich na svoj opak, potom nie je prekvapujúce, že AfD teraz od CDU delia len dva percentuálne body.
A dúfam, že AfD čoskoro predbehne CDU, aby v CDU vypukla povestná noc dlhých nožov a táto strana sa
zbavila svojho naozaj úplne zlyhávajúceho lídra.
Krissy Rieger: Ktorý predvolebný sľub sa vám zdal najhorší?
Markus Krall: To je ťažké. Vlastne každý jeden bol taký katastrofálny, že ani neviete, kde začať.
Samozrejme, najviac zdôrazňoval, že chce viesť zdravú finančnú politiku.
V priebehu štyroch týždňov sa mu podarilo získať viac dlhov, ako sa zadlžila celá Spolková
republika Nemecko od svojho vzniku v roku 1949.
Musíte si to predstaviť. Je pravda, že svoj dlh nezdvojnásobila, ale Spolková republika Nemecko vtedy nezačínala s nulovým dlhom.
Takže rozdiel medzi tým, čo bolo vtedy, a tým, čo je teraz, sa zhruba rovná tomu, čo teraz pán Merz opäť robí
jedným ťahom so svojím balíkom opatrení na zadlženie.
Preto zdvojnásobuje dlh Spolkovej republiky Nemecko, čím sa grosso modo dostáva na úroveň Talianska, konkrétne na
viac ako 100 % dlhu v pomere k hrubému národnému produktu, čo povedie k obrovskému vytlačeniu súkromných investícií.
Súkromné investície sú teda brzdené vládnym dopytom, ktorý potom nastáva.
Celá vec je pochodom k socializmu.
A druhé veľké, druhé veľké katastrofálne, áno, druhé veľké katastrofálne porušenie sľubu sa
v zásade týka migrácie. Tu označil silný Max.
A teraz vidíme, že skočil ako tiger a pristál ako koberček na posteli, s pani Eskenovou ako koberček na posteli.
Takže to je niečo, čo si musíte dať.
Áno, myslím, že každé ráno, keď prechádza po tomto koberčeku, má, ako by som to povedal,
príjemný pocit mravčenia v prstoch na nohách.
A treťou dôležitou otázkou, v ktorej tiež úplne zlyhal, je, samozrejme, celá otázka energetiky a klímy.
Pretože v zásade pokračuje v deštruktívnej politike, ktorú viedol Habeck a ktorá je zodpovedná za deindustrializáciu Nemecka.
A musím povedať, že kombinácia toho všetkého má v sebe niečo z Honeckerovho socializmu.
Takže to už je na hranici, kedy musíte povedať, že ak chcete spôsobiť pád Nemecka, potom to urobíte takto.
Krissy Rieger: Dá sa povedať, že zrušil všetky svoje predvolebné sľuby.
Markus Krall: Áno, už predtým bol trochu poznačený, ale teraz je to už naozaj odstránené, dalo by sa povedať.
Krissy Rieger: Pokiaľ ide o dlh, vždy sa hovorí, že je dôležitý pre ekonomiku.
Povedali by ste, že tento dlh teraz poháňa ekonomiku a teraz sa mení?
Markus Krall: To je hlúposť, že tento dlh pomôže ekonomike.
Tieto dlhy pomáhajú veľkým korporáciám, t. j. obranným spoločnostiam a niektorým ďalším veľkým korporáciám, ale
tie potom nebudú investovať do nemeckého hospodárstva.
Vezmime si napríklad štyri miliardy - pravdepodobne 500 miliárd - výdavkov na obranu, ktoré chce iniciovať pán Merz.
Kto z toho má prospech? Spoločnosti ako Rheinmetall.
Spoločnosť Rheinmetall však v Nemecku neinvestuje, pretože náklady na energiu pri tejto energeticky náročnej
výrobe sú v Nemecku také vysoké, že sa jej to ani neoplatí.
V súčasnosti stavajú nové továrne na muníciu a všeličo iné v ostatných častiach Ukrajiny. Áno. Stavajú ich vo zvyšku Ukrajiny.
Vytvárajú malý hospodársky zázrak, ale nie v Nemecku. A tak to bude všade.
Takže tieto peniaze budú vyhodené zbytočne. Ekonomike to nijako nepomôže, aj keď jeden alebo dvaja šéfovia firiem
si už teraz mädlia ruky a hovoria si, ach, to bude super, čo nás čaká. Áno, dosiahneme ďalšie zisky.
Áno, niektorí budú mať mimoriadne zisky, ale stredná trieda bude samozrejme ešte viac odsunutá na úkor korporácií.
To je teda princíp. Čo povedal Mussolini? Fašizmus je spojenie štátu a veľkých korporácií.
To je to, čo tu máme znova. V ekonomickom zmysle.
A samozrejme uvidíme, že tento program ekonomike nepomôže, ale vo veľkom rozsahu jej uškodí. A to z niekoľkých dôvodov.
Po prvé, faktom je, že týchto 1 800 miliárd spotrebuje celý nemecký výkon úspor za štyri a pol roka.
Takže 400 miliárd je 10 percent hrubého národného produktu, ktoré Nemecko každoročne ušetrí.
Takže všetky naše úspory musíme na štyri a pol roka vložiť do štátneho dlhu, aby sme sa nemuseli zadlžovať v zahraničí.
Samozrejme, že sa zadlžíme aj v zahraničí, ale len aby bolo jasné poradie.
Druhým problémom je, že úverové ratingy Nemecka klesajú na taliansku úroveň.
Taliansko, Francúzsko a ďalšie krajiny sa doteraz mohli refinancovať pomerne lacno len
preto, že si požičali úverový rating Nemecka.
Prostredníctvom záruk, eura a všetkých využitých možností prevodu.
A samozrejme v rozpore so všetkými sľubmi, ktoré sme dostali v roku 1999, keď bolo zavedené euro, ale to je už iná téma.
Takže teraz sa Nemecko dostáva do rovnakej pasce úverovej spoľahlivosti a nemá nám kto požičať svoju úverovú spoľahlivosť.
Výsledkom budú rastúce úrokové sadzby nemeckých dlhopisov a úverov na medzinárodných kapitálových trhoch.
A tieto rastúce úrokové sadzby budú vytláčať súkromné investície.
Stavebník, ktorý platí päť- či šesťpercentný úrok z hypotéky, si to už nemôže dovoliť, a preto nebude stavať.
Presne to isté platí pre podnikateľa, ktorý postaví alebo nepostaví továreň alebo investuje alebo neinvestuje do softvéru.
Tieto investície sa už nebudú realizovať a v odbornom jazyku "čínskych ekonómov" sa to nazýva "vytláčanie".
Inými slovami, vytláčanie súkromných investícií vládnymi výdavkami.
A okrem toho, samozrejme, za 1,8 bilióna nedostaneme to, v čo ľudia dúfajú.
Dámy a páni, môžete zabudnúť, že by ste za to dostali infraštruktúru alebo niečo podobné.
Spočítam to za vás. Takže najprv od 1,8 bilióna odpočítajme 500 miliárd, ktoré pôjdu na zbrojenie.
Výzbroj nie je investícia, ale výzbroj je štátna spotreba, pretože tanky nie sú vhodné na výrobu iných vecí.
Ani drony, ani náboje. Môžete ich len strieľať.
Áno, takže toto - vždy to nazývajú investíciou - áno, musíme investovať do našej bezpečnosti a všetkých týchto nezmyslov.
Áno, najlepšou investíciou do našej bezpečnosti by bolo usilovať sa o dobré vzťahy so všetkými našimi susedmi.
Potom sa však v záchvate megalománie, aký sme tu nemali od čias Adolfa a Wilhelma, pustili do každého.
Takže čínskeho prezidenta nazývate diktátorom, ruského prezidenta tak či onak, amerického prezidenta, všetky tie veci,
ktoré mu boli vtĺkané do hlavy v mylnom presvedčení, že sa nikdy nestane prezidentom. Ani to tu nechcem vymenúvať.
Naozaj si zo všetkých robíme srandu. A potom sa zdá, že teraz musíme nejako míňať peniaze na bezpečnosť,
ktoré by sme nikdy nemuseli míňať, keby sme to neurobili.
Takže to je vládna spotreba. Zostáva 1,3 bilióna.
Z týchto 1,3 bilióna pravdepodobne 300 miliárd nepôjde na investície, ale na náklady na utečencov.
Už bolo oznámené, že spolkové krajiny si teraz pomôžu z tohto fondu, aby mohli pokračovať vo financovaní
migrácie, ktorá sa stala absolútne nefinancovateľnou.
Áno, zostáva jeden bilión. Polovica z týchto biliónov pravdepodobne poputuje do takzvaných klimatických investícií a
druhá polovica do skutočných investícií do infraštruktúry.
Investície do klímy, dámy a páni, sú úplne zbytočné, pretože keď 1 000 veterných turbín nevyrába žiadnu elektrinu,
keď je bezvetrie, 10 000 veterných turbín vyrába koľko elektriny, keď je vietor? Takže to nebude fungovať.
Takže pravidlo troch, pán Habeck to nedokáže a zrejme ani pán Merz.
Ale ako som povedal, tam, kde 1000 veterných turbín nič nevyrába, 10 000 tiež nič nevyrába.
Takže násobenie nulou znamená nulu, dámy a páni.
Týchto 500 miliárd bude teda naďalej smerovať do nehospodárnych a nerentabilných investícií. Ide o
najmasívnejšie nesprávne prerozdelenie v histórii.
To všetko sú veci, ktoré budeme musieť neskôr za veľkú cenu zbúrať, pretože keď sa toto
šialenstvo skončí, nikto s nimi nebude môcť nič urobiť.
Na skutočné investície do infraštruktúry tak zostáva 500 miliárd. Štát je však najhorším kupcom zo všetkých.
Keď štát niekde postaví budovu, vždy to stojí dva až trikrát viac na meter štvorcový, ako keď to robia súkromníci.
Inými slovami, budeme - a to sa týka všetkého, ciest, mostov, budov, nemocníc, škôl, nech štát postaví čokoľvek, vždy
je to dvakrát drahšie, ako keby to robil súkromný sektor.
Výsledkom bude, že za týchto 500 miliárd získame infraštruktúru v hodnote iba 250 miliárd.
A ak si uvedomíme, že tento obrovský dopyt, ktorý chce štát rozvíjať, sa teraz stretáva s rozvráteným stavebným priemyslom,
ktorý sa v dôsledku Habeckovho zákona o vykurovaní zmenšil na polovicu, pretože zničil trh s nehnuteľnosťami a tým priviedol
do konkurzu neuveriteľné množstvo stavebných firiem, potom sa tento obrovský dopyt teraz stretáva s obmedzenou ponukou.
A čo sa v takejto situácii stane? Ceny rastú.
Inými slovami, infraštruktúru za 250 miliárd nezískame, možno ju získame za 150 miliárd.
Ale potom máme 150 miliárd na infraštruktúru, pričom len na železnice údajne chýba 100 miliárd, takže čo zostáva?
50 miliárd, zatiaľ čo my vynakladáme 50 miliárd na rozvojovú pomoc a 15 miliárd na
mimovládne organizácie? Tieto pomery už nie sú správne.
Dámy a páni, dostávate 1,8 bilióna dlhu.
Vaše deti a vnuci za ne budú platiť dlhšie ako za Versailles.
A na oplátku vám pán Merz poskytne infraštruktúru v hodnote 150 miliárd alebo maximálne 200 miliárd. To je to, čo sa stane.
To je dobré pre ekonomiku. Toto je najväčšia lúpež, aká bola kedy zorganizovaná proti nemeckému ľudu.
Krissy Rieger: Tak to vidím aj ja. A vy ste povedali, že to zaplatia ďalšie generácie. Aký je plán?
Veď sa diskutuje o použití úspor ľudí, možno daní z nehnuteľností. Ako sa to všetko dá splatiť?
Markus Krall: No, splácanie bude zaujímavé. Veľká časť splácania bude prebiehať prostredníctvom inflácie.
To znamená, že občania, ktorí investovali svoje peniaze do štátnych dlhopisov a do nominálnych hodnôt, t. j. do
životných poistiek, dôchodkových poistiek, vkladných knižiek atď., alebo do hotovosti, budú vyvlastnení v dôsledku inflácie.
A ako sa to stane? Bez masívneho zvýšenia úrokových sadzieb nemožno získať tieto
peniaze na kapitálovom trhu v takomto množstve.
Prepáčte.
Takže sprostredkovatelia ako BlackRock, ktorí na tom mimochodom zarobia, budú tieto dlhopisy
skupovať priamo od Spolkovej republiky Nemecko.
A potom ich BlackRock predá ECB. Samozrejme, s prirážkou.
To znamená, že spoločnosť BlackRock zakaždým stlačí dve tlačidlá, a to kúpiť a predať. A to sa potom odovzdá ECB.
A na oplátku môžeme zarobiť miliardy bez rizika, bez námahy, stlačením dvoch tlačidiel.
To sa aj stane. Preto si spoločnosť BlackRock myslí, že je to také skvelé.
A práve preto si pán Merz ako bývalý šéf spoločnosti BlackRock Europe alebo predseda dozornej
rady BlackRock Europe myslí, že je to také skvelé.
Takže jeho bývalý zamestnávateľ Larry Fink si už mädlí ruky od radosti.
Samozrejme, je aj hlavným akcionárom celého obranného priemyslu.
Inými slovami, tí, ktorí budú mať z tohto nájazdu prospech.
Takto to vyzerá. V čom teda spočíva lojalita pána Merza?
Zrejme nie Nemcom, ktorým rozprával rozprávky o tom, že je zdravým finančným politikom.
To je to, čo sa stane.
A vo chvíli, keď BlackRock nakúpi tieto obrovské množstvá dlhopisov a predá ich ECB,
ECB ich nakúpi za čerstvo vytlačené peniaze.
A to zvýši ponuku peňazí. A toto zvýšenie ponuky peňazí má inflačný účinok.
A ak sa potom ponuka peňazí pekne zvýši a peniaze sa znehodnotia, potom sa týchto 1,8 bilióna v podstate vráti
prostredníctvom znehodnotenia životných poistiek, štátnych dlhopisov a sporiacich účtov.
Preto sa takto preberá priamo od občana.
Obed zadarmo neexistuje, dámy a páni.
Štát bude musieť vždy nútiť občanov platiť za všetko, čo minie. To sa nedá nijako obísť.
Krissy Riegerová: Teraz prebiehajú ďalšie daňové diskusie. Pretože CDU vlastne sľúbila,
alebo Merz sľúbil, že bude viac znižovať dane.
Teraz však vidíme, že sa to pravdepodobne nestane. Ako to vidíte vy?
Dočkáme sa niekedy v Nemecku zníženia nejakej dane a nepridania desiatich nových?
Markus Krall: Takže nie medzi touto politickou triedou. To je tiež celkom jasné.
Nezáleží na tom, koľko peňazí im dajú.
Môžu ešte viac zvýšiť dane. Môžete sa ešte viac zadlžiť. Nikdy to nebude stačiť. Nikdy to nebude stačiť.
Chamtivosť tejto politickej triedy, korupcia tejto politickej triedy je nekonečná.
Bez ohľadu na to, koľko im dajú, ich chamtivosť sa bude len zvyšovať. Aj to sa dá ľahko predpovedať.
Preto s touto politickou triedou nedôjde ani k zníženiu daní, ani k skutočným úľavám, ani k zjednodušeniu daní, ani k žiadnej
reforme, ale k zvýšeniu daní v kombinácii s väčším zadlžením.
A peniaze sa budú míňať plnými dúškami.
Práve sme sa vrátili do Sýrie a opäť sme nechali 300 miliónov ľudí pri genocíde, ktorá tam teraz vládne.
Takže teraz financujeme genocídu alavitov, drúzov a kresťanov z našich daní.
Práve to sa deje. To treba povedať bez okolkov.
Osobne si myslím, že je to napomáhanie genocíde a je trestné.
A že všetci títo ľudia by mali byť postavení pred súd za podporu krvavých aktivít genocídneho režimu.
Ale to je už iná téma.
Bude sa naďalej míňať plnými rukami.
Kto si myslí, že je to samozrejme len kvôli túžbe utrácať, nepozná našu skorumpovanú politickú triedu.
Som si istý, že väčšina našich politikov má účty v Dubaji alebo niekde inde, odkiaľ plynú úplatky. Odovzdajú tam pár stoviek
miliónov a za to je pár miliónov na účte niekde ďaleko, kde nefungujú predpisy o praní
špinavých peňazí a kde si môžete robiť, čo chcete.
A preto si myslím, že to, čo tu naša politická trieda predvádza, je korupčný lúpežný plán voči nemeckému ľudu.
A v Amerike sa teraz ukázalo, že veľká časť miliárd, ktoré prúdili napríklad na Ukrajinu, sa vrátila demokratickým politikom.
Išlo teda o kruhovú transakciu na úkor tretích strán, konkrétne amerických daňových poplatníkov.
Ak je to v Nemecku inak, zjem metlu aj s násadou.
Krissy Rieger: Akú budúcnosť, to je moja posledná otázka, akú budúcnosť očakávate pre Nemecko o päť rokov?
Markus Krall: Myslím, že o päť rokov budeme mať lepšiu budúcnosť ako teraz.
Medzitým však zažijeme megakatastrofu, do ktorej túto krajinu zavedie pán Merz, pretože je rozhodnutý stať sa kancelárom
z milosti ľavice, áno? Veď to je jeho celoživotný sen.
Prepáčte.
A politika, ktorú teraz presadzuje, preto povedie ku katastrofe na všetkých frontoch v pravom zmysle slova.
V hospodárskej oblasti to povedie k masívnej deindustrializácii, k masívnemu odchodu podnikov.
Práve teraz o tom počúvam, keď sa rozprávate s personálnymi poradcami, ktorí umiestňujú prepustených manažérov.
Nedávno som sa rozprával s niekoľkými priateľmi, ktorí pracujú v tejto oblasti, a všetci mi povedali, že v minulosti, keď mali
kandidátov, bolo pravdepodobnejšie, že kandidáti povedia: áno, chcem vidieť, ako sa tu môžem
zlepšiť. Potrebujem ďalší krok vo svojej kariére,
A teraz je to tak, že ľudia si hľadajú prácu v očakávaní reštrukturalizácie, migrácie,
zatvorenia, platobnej neschopnosti a podobne?
Inými slovami, na všetkých frontoch budeme svedkami krachu alebo migrácie podnikov, alebo znižovania výroby a prepúšťania.
Už teraz máme najvyššiu nezamestnanosť za posledných 10 rokov, však?
Nezamestnanosť výrazne rastie a bude sa zvyšovať, pričom bankroty rastú už tri a pol až štyri roky a
každoročne zaznamenávajú nové rekordy v počte bankrotov.
Zombíci padajú, ako som už dávno oznámil, áno?
Zombíci padajú, padajú teraz a padajú vo veľkom počte, a áno, túto hospodársku krízu ešte zhorší politika pána Merza.
Samozrejme, ak sa vyplatí len dostatočné množstvo peňazí, na niekoľko mesiacov, možno dokonca
na niekoľko štvrťrokov, nastane falošný rozkvet.
To však bude kompenzované a prekompenzované kolapsom nášho exportného priemyslu, jednak preto, že už nebudeme
konkurencieschopní, a jednak preto, že Američania znížia svoje vládne výdavky o tri až päť biliónov.
Takže DOGE , reťazová píla, sa do toho naozaj pustí,
a toto, toto zníženie amerických vládnych výdavkov povedie k obrovskému, obrovskému poklesu amerického dopytu po
dovoze, a ich dopyt po dovoze je naším dopytom po vývoze.
A to sa dostane aj do Číny, kde americké opatrenia tiež vyvolajú krízu prispôsobovania, a ak sa Čína
potom tiež zmenší, nebude už žiadny dopyt z Číny.
Inými slovami, všetko vyvrcholí, všetky tieto vplyvy sa spoja naraz a krajina bude stáť pred ekonomickým múrom.
Ako teda ukazuje skúsenosť, politická trieda, ktorá je ekonomicky pritlačená k múru, je pripravená viesť vojnu.
Predpokladám, že pán Merz dodá rakety Taurus na Ukrajinu s povolením, s povolením na
zamierenie do Ruska, skôr než sa veci zvrtnú.
Je, poviem to zámerne, dostatočne bezbrehý na to, aby nepoužíval slová, ktoré by sa dali interpretovať ako urážka politikov.
A ak by jeden z týchto Taurusov zasiahol Moskvu alebo dokonca Kremeľ, obávam sa, že Rusi by nám poslali informácie o tom, ktoré
oblasti Berlína a ktoré továrne v južnom Bavorsku, kde sa Taurus vyrába, by sme mohli
evakuovať, aby sme obmedzili ľudské škody pri protiútoku.
Krissy Rieger: Prejdeme rovno k aktuálnej téme. Čo si myslíte o koaličnej dohode? Aký obsah vás znepokojuje?
Ernst Wolff: Takže celkový obraz je skutočne znepokojujúci. Koaličná dohoda má dve priority.
Jednou z nich je modernizácia a druhou digitalizácia.
A tak pre mňa koaličná dohoda nie je ničím iným ako licenciou pre BlackRock, aby ešte lepšie ovládal Nemecko.
Musíte si uvedomiť, že Bundeswehr sa už skutočne rozbehol.
Objednali si stíhačky F-35. Tie dokončuje alebo vyrába spoločnosť Lockheed Martin.
Hlavnými akcionármi sú spoločnosti BlackRock, Vanguard a State Street.
Potom boli objednané vrtuľníky a ponorky.
Medzitým sa pán Merz vyjadril, že je za dodávku rakiet Taurus na Ukrajinu.
Strely Taurus vyrábajú spoločnosti MBDA a Saab.
MBDA je dcérskou spoločnosťou Airbusu, t. j. BAE Systems.
A samozrejme, sú tu aj najväčší akcionári - BlackRock je jedným z najväčších akcionárov.
Pokiaľ ide o digitalizáciu, všetci vieme, že hlavným investorom všetkých veľkých digitálnych skupín je spoločnosť BlackRock.
A všetci vieme, že pán Merz bol predsedom dozornej rady spoločnosti BlackRock Germany v
rokoch pred rokom 2020, t. j. v rokoch 2016 až 2020.
Takže celá vec nie je ničím iným ako pozvánkou pre BlackRock, aby pokračoval vo veľkom prerozdeľovaní v Nemecku.
Nemeckí občania zaplatia a spoločnosť BlackRock si ich vyberie.
Ernst Wolff: Zažijeme najvyššiu nezamestnanosť všetkých čias, a to práve v tomto volebnom období.
Ceny budú naďalej rásť, tak ako doteraz. Najmä v potravinárskom sektore.
Zažijeme veľkú nestabilitu. V súčasnosti sme svedkami obchodných vojen.
Nepodporujú práve stabilitu v medzinárodnom hospodárstve, práve naopak.
A predovšetkým zažijeme jednu vec. Budeme svedkami veľkého prerozdelenia zdola nahor.
Musím vám teda pripomenúť, že minulú stredu zaznamenali miliardári na svete najväčší zisk za jediný deň.
Minulú stredu získali 303 miliárd.
Nie preto, že by akciové trhy tak veľmi vzrástli, ale preto, že jeden deň klesli a na druhý deň opäť vzrástli.
A v dnešnej dobe môžete celkom dobre zarobiť aj na klesajúcich cenách akcií, ak máte správnych poradcov a
správne dôverné informácie. A títo ľudia ich zjavne mali.
Krissy Rieger: To všetko je veľmi, veľmi, veľmi, veľmi ťažké. A teraz si myslíte, že je to možno osobné hodnotenie, ale Merz to
hovorí veľmi, veľmi jasne, hovorí, že všetko bude teraz drahšie.
Ernst Wolff: Áno, samozrejme, je to absolútne nevyhnutné.
Takže zažijeme záplavu peňazí, ktorá je niečím výnimočná.
Inými slovami, ešte väčší ako po globálnej finančnej kríze v rokoch 2007 a 2008.
A to samozrejme znamená, že ceny výrazne stúpnu.
Vieme teda, že tento údajný osobitný fond bol teraz zapojený do hry.
Vláda to teraz tiež prijala.
To je 500 miliárd nového dlhu. Samozrejme, táto suma sa musí nejakým spôsobom vrátiť vo forme štátnych dlhopisov.
A to samozrejme znamená, že do obehu sa vráti oveľa viac peňazí a že samotné peniaze sa ďalej znehodnocujú.
Musíme teda počítať s tým, že peniaze budú v blízkej budúcnosti výrazne znehodnotené.
Podľa Markusa Kralla a Ernsta Wolffa zaplatia nemeckí občania za politiku v prospech
spoločnosti BlackRock v možno nevídanom rozsahu.
Kto však stojí za spoločnosťou BlackRock, ktorá je najväčším správcom aktív na svete s viac ako 10 biliónmi USD?
Jej klientelu tvoria inštitúcie, ako sú banky, nadácie alebo štátne a penzijné fondy, a predovšetkým súkromní investori.
Ide o superbohatých ľudí, ako sú Rothschildovci, Rockefellerovci alebo Warren Buffet.
Spoločnosť BlackRock vďačí za to, že sa stala najväčším správcom aktív, napríklad prevodu aktív od
Rothschildovcov v celkovej hodnote približne 2,8 bilióna USD.
Rothschildovci patria k špičke svetového slobodomurárstva.
Zaujímavé je, že Larry Fink, zakladateľ a výkonný riaditeľ spoločnosti BlackRock, je tiež slobodomurárom
vysokého stupňa a členom šiestich mocných pôvodných lóží.
Spoločnosť BlackRock tak možno označiť za nástroj finančnej mafie a globálneho slobodomurárstva na vysokej úrovni.
Ako už bolo ukázané v programe "Toto sprisahanie ničí Nemecko" , Friedrich Merz nie je obyčajným prisluhovačom tejto mafie.
Jeho členstvo v celom rade veľmi vplyvných organizácií slobodomurárov vysokého stupňa dokazuje, že je
rovnako ako slobodomurár vysokého stupňa Olaf Scholz nastrčenou osobou tohto zločineckého kartelu.
Jeho účasť na konferencii Bilderberg 2024 dokonca znamená, že je vybraným zástupcom finančnej
mafie vysokého stupňa slobodomurárstva v Nemecku.
Túto úlohu teraz zjavne rieši s plným nasadením a na veľkú škodu nemeckého obyvateľstva.
Keďže dlhový balík slúži len ich záujmom, treba ho vyhlásiť za ďalší zločin tohto
kartelu, ktorý bujnie medzi ľuďmi ako rakovina.
Okrem toho bolo v programe "Agenda veľkého resetu - ekonomická deštrukcia a vojna" vysvetlené, že Nemecko a EÚ sú už takmer
desať rokov zámerne ekonomicky ničené politikou, ktorú riadia vysokopostavení
slobodomurári, a možno aj priamo vedené do vojny s Ruskom.
Cieľom týchto zločincov nie je len rabovanie, ale aj "veľký reset", ktorý hlása vysokopostavený slobodomurár a
zakladateľ Svetového ekonomického fóra WEF Klaus Schwab.
To má zasa za cieľ vytvoriť nový svetový poriadok s jednotnou svetovou vládou, v ktorej
ekonomicky silné a suverénne štáty nemajú miesto.
Z tohto pohľadu získava dlhový balík so svojimi katastrofálnymi dôsledkami pre Nemecko a
finančnú stabilitu celej eurozóny úplne nový rozmer.
Je zrejmé, že Friedrich Merz a SPD nielenže plynule pokračujú v deštruktívnej práci predchádzajúcej
vlády, ale dokonca ju urýchľujú až k hospodárskemu kolapsu a úplnému predĺženiu Nemecka.
Ako dokumentujú odhalenia whistleblowera Johna Perkinsa , takýto vývoj následne otvára dvere ďalším lúpežiam, spúšťa skutočnú
špirálu zbedačovania a v konečnom dôsledku dostáva krajiny úplne pod vládu tohto zločineckého
kartelu alebo ich pripravuje na ich "veľký reset".
Ale ako a čím možno zastaviť tieto deštruktívne plány - Donaldom Trumpom, iným spasiteľom alebo novými
politickými stranami? Vypočujte si Ernsta Wolffa na záver:
Krissy Rieger: A ľudia hovoria, že máme Milei a máme Trumpa. A kohokoľvek chcete zaradiť na tento zoznam ako spasiteľa.
A teraz hovoríme o tom, že to tak nie je, že to, čo robia, nie je pre väčšinu vôbec pozitívne.
Čo je podľa vás nádejou pre masy?
Ernst Wolff: Áno, nositeľom nádeje sú samotné veľké masy. Je to samotný ľud.
Preto každý musí vedieť, že nás nezachráni nikto iný ako my sami.
A aby sme sa zachránili, musíme najprv pochopiť, čo sa deje okolo nás.
A preto je také dôležité zaoberať sa týmito vecami a nezakrývať si hlavu do piesku.
A predovšetkým sa za nikým nerozbiehajte s nasadenými blikačkami.
Takže ľudia, ktorí sú momentálne pri moci, sa naozaj nemusia pozerať na nič iné.
Sú to ľudia, ktorí sa utápajú v blahobyte.
Donald Trump patrí medzi sto najbohatších ľudí na svete. Milei tiež žije luxusným životom.
Ľudia tak neustále obohacujú svojich priateľov, svojich kamarátov.
A očakávať od takýchto ľudí, že vám z času na čas nejakým spôsobom hodia omrvinku na tanier,
je, samozrejme, úplne nesprávny prístup k životu.
Treba povedať, že svet sa skutočne nachádza v stave núdze, čo je tiež veľmi, veľmi nebezpečné.
Pretože vieme, že všade sa bojuje. Vieme tiež, že sociálna nerovnosť v súčasnosti exploduje do nepredstaviteľnej miery.
Vieme, že čelíme obrovskej vlne nezamestnanosti.
Na tieto časy sa musíme pripraviť.
A nikto zvonku nám nepomôže, musíme sa stopercentne spoliehať sami na seba.
Krissy Rieger: Presne tak. A najmä keď sa zamyslíte nad tým, že systém funguje tak, že nás trénuje, aby sme sa nepýtali žiadne
otázky, alebo, dovolím si povedať, aby sme sa pýtali len tie správne otázky a aby sme nemysleli až tak
mimo a predovšetkým, aby sme jednoducho zostali pasívni.
A to všetko podľa hesla, hej, on to urobí, ja počkám a uvidím.
A toto čakanie nás potom vedie do niečoho, čo sa podobá diktatúre.
A potom sa zobudíte a pomyslíte si, ako sa to stalo? Neviem, bol som tam?
Ernst Wolff: Áno, problémom je, že túto nečinnosť ostatní vnímajú ako súhlas.
Ak teda ľudia zostanú nečinní, mocní budú jednoducho pokračovať.
Jean-Claude Juncker z EÚ, vtedajší predseda Komisie, to vystihol veľmi výstižne.
Povedal, že pôjdeme tak ďaleko, ako nám ľudia dovolia.
A keď ľudia vstanú, urobíme krok späť a potom sa opäť pohneme ďalej.
A pokiaľ ľudia nič nerobia, považujeme to za schvaľovanie toho, čo robíme.
Krissy Rieger: Áno, zhrnuli ste to veľmi dobre. Ďakujem. A predovšetkým vám ďakujem za všetky informácie.
Pomaly si môžete vytvoriť obraz o celej situácii.
A predovšetkým si myslím, že je to vždy ako kopanec do zadku, keď si povieme, že dobre, takto
ďaleko a nie ďalej. To mi stačí. Nie. Ďakujem.
Ernst Wolff: Ďakujem.
Ak vám tento program dal podnet na zamyslenie, nenechávajte si ho pre seba.
Pomôžte šíriť tieto fakty a povzbuďte ostatných, aby sa zamysleli nad dôsledkami balíka opatrení týkajúcich sa dlhu.