Niin sanottu seksuaalikasvattaja Uwe Sielert otti tuolloin kirjaimellisesti kakkua lastenkirjallaan "Lisa ja Jan".
Vuonna 1991 julkaistulla teoksella hän yritti kaikella vakavuudella vakuuttaa vanhemmat ja kasvattajat siitä, että
lapset ovat seksuaalisia olentoja syntymästään lähtien ja että on huono merkki, jos vanhemmat
eivät hyväile lapsia himokkaasti jo etukäteen.
Tämä estäisi heitä löytämästä itsestään nautintoa ja he jäisivät paitsi seksuaalisista leikeistä.
Niin sanottu lastenkirja 4-8-vuotiaille lapsille sisältää pornografisia kuvia itseään tyydyttävistä
esikoululaisista ja heidän vanhemmistaan ja ystävistään.
Uwe Sielert toimii tässä vain edustavana esimerkkinä monien muiden - niin sanottujen -
seksuaalikasvatuksen asiantuntijoiden puolesta.
Kla.TV kertoi jo heidän vastenmielisistä asenteistaan ohjelmassa "Sukupuoli-ideologian pioneerit
ja nykyisten seksuaalikasvattajien tavoitteet".
Tämäntyyppiset seksuaalikasvattajat vaativat julkisesti, että päiväkodeissa pitäisi olla stimuloivia
tiloja, joihin lapset voivat vetäytyä yksin tai yhdessä seksuaalisuuden tutkimista varten.
He vaativat, että seksiä lasten kanssa ei pitäisi pitää vääränä, jos siihen ei käytetä väkivaltaa, ja että
vanhempien ja lasten välistä insestitabua on lievennettävä ...
Evoluutiobiologi, professori, tohtori Ulrich Kutschera kuvasi heidän "puhtaasti sukupuoli-ideologisesti motivoitunutta
opetusmateriaaliaan" siten, että se ei ole valistavaa, vaan pikemminkin poliittisesti indoktrinoivaa lapsia jo
ennen kuin he saavuttavat sukupuolisen kypsyyden (murrosikä):
"Tarkoituksena on järkyttää, järkyttää ja provosoida lapsia, lyhyesti sanottuna - rikkoa heidän luonnollinen häpeänsä
ja siten toteuttaa henkinen "lasten luonnon raiskaus"!""
Mutta kun propagoituna tavoitteena on suojella lapsia seksuaaliselta hyväksikäytöltä seksuaalikasvatuksen avulla ja
kasvattaa heistä vahvoja persoonallisuuksia, kirjamarkkinat on vuosikymmenien ajan suorastaan tulvinut uusilla lapsille
suunnatuilla seksikirjoilla, erityisesti sukupuolilobbarien ja epäilyttävien seksuaalikasvattajien toimesta.
Mutta mikä on seksuaalisuuteen liittyvän kirjallisuuden todellinen vaikutus ja kuka sitä niin kiihkeästi edistää?
Mitä peruskouluikäisten ja sitä vanhempien lasten odotetaan tekevän - tässä on vain muutamia esimerkkejä:
Kirja "Tervetuloa seksiin" julkaistaan Australiassa ensimmäistä kertaa vuonna 2023.
Suuri australialainen supermarketketju "Big W" tarjoaa tätä kirjaa hyllyissään, mukavasti lasten silmien korkeudella.
Sivuja selatessaan lapset joutuvat näkemään kuvituksia, jotka ovat kaikkea muuta kuin lapsiystävällisiä.
Groteskit seksuaaliset käytännöt selitetään hyvin yksityiskohtaisesti.
Ikäsuosituksen mukaan tämä kirja on tarkoitettu 8-15-vuotiaille, eli ikähaarukka on ala-asteelta 9. luokalle!
Yleisön ja vanhempien massiivisten vastalauseiden jälkeen "Tervetuloa seksiin" kiellettiin Big W:n hyllyiltä.
Mutta massiivisista protesteista huolimatta tai ehkäpä juuri niiden vuoksi kirja on ehdolla Australian pääministerin
kirjallisuuspalkinnon himoittuun "Young Adult" -kategoriaan!
Ala-Itävallassa 120-sivuinen tietovihko jaetaan alakoululaisille muistoksi yläkoulun avoimien ovien päivänä.
"Lehti on täynnä kuvia alastomista miehistä ja provosoivissa asennoissa olevista naisista ", valittaa eräs kolmen lapsen isä.
Kotona hän näkee kirjasen, jonka rehtori oli muka antanut tyttärelleen henkilökohtaisesti,
ja on enemmän kuin raivoissaan sen sisällöstä.
Yhdysvalloissa "seksuaalikasvatuskirjaa" "This Book is Gay", joka on homoseksuaalisen yhdynnän propagandateos,
jaetaan yläkouluissa vähintään 11-vuotiaille lapsille.
Jos koulukokonaisuuteen kuuluu myös alakoulu, myös alakoulun oppilaat pääsevät tutustumaan siihen koulun kirjastoissa.
Se sisältää sanaston, jossa on kaikenlaisia epäilyttävien seksuaalikäytäntöjen
määritelmiä, joita kehystävät sarjakuvapiirrokset.
Jopa faktantarkistajat vahvistivat, että sisältöä ei voi mitenkään verrata tavanomaisiin faktoihin perustuviin oppikirjoihin.
Mutta tässäkin tapauksessa saa sen vaikutelman, että mitä sitoutuneemmat vanhemmat vaativat tällaisten
kirjojen poistamista koulujen kirjastoista ja mediahuoneista, sitä enemmän niitä asetettiin näytteille.
Saksassa oli yli kymmenen vuoden ajan esillä prostituutiota käsittelevä kirja "Rosi sucht Geld"
("Rosi etsii rahaa") Berliinin Mitten alueelta.
Se luotiin senaatin kaupunkikehitysministeriön varoilla, ja sen oli tarkoitus toimia oppaana vanhemmille, joiden
lapset saattavat herättää kysymyksiä katuprostituutiosta.
Kirja on kuitenkin kirjoitettu ja suunnattu 6-12-vuotiaille lapsille, ja se on tarkoitettu myös kirjastojen lapsille.
Die Podcastin -nimisessä podcastissa kirja mainittiin ja sitä kritisoitiin siitä, että se
"trivialisoi ja romantisoi prostituutiota".
Jopa aikuisten mielestä kirjan äärimmäisen häiritsevät kuvat ja kommentit muistuttavat enemmän
pornografiaa kuin 6-vuotiaiden ikään sopivaa opetusta.
Berliner Zeitungin mukaan vuoden 2023 lopussa piiri halusi nyt poistaa 72-sivuisen painetun kirjan verkkosivuilta,
tarkistaa sitä ja sovittaa sen "nykypäivän tarpeisiin".
Linkki on poistettu, mutta on kyseenalaista, onko kirjat poistettu kirjastoista.
Luetteloa tällaisista sopimattomasti häiritsevistä kirjoista voisi nyt jatkaa loputtomiin.
Tässä pienessä "valikoimassa" niin sanottuja lastenkirjoja olemme tietoisesti pidättäytyneet kuvailemasta tarkempia
yksityiskohtia kirjoista, saati näyttämästä kuvia, jotka ovat kaikkea muuta kuin lapsille sopivia.
Ja hyvästä syystä: kun aktivisti Rachel Wong yritti lähettää otteita edellä mainitusta kirjasta "Welcome
to Sex", hänen postauksensa poistettiin foorumilta.
Se rikkoo sopivaa sisältöä koskevia ohjeita, koska se sisältää pornografiaa.
Jonkun pitäisi kuitenkin ymmärtää, että tämän sisällön pitäisi olla lapsille sopivaa!
Siirrymme nyt kysymykseen siitä, mitä tämä invasiivinen kirjallisuus oikeastaan saa aikaan tai edes pyrkii saavuttamaan.
Mitä enemmän varhaista seksualisointia harjoitetaan ja mitä enemmän tämäntyyppisiä kirjoja tulee liikkeelle, sitä enemmän
pahoinpitelyjä kirjataan, ja nyt jopa nuorimmat lapset tekevät niitä keskenään. Jopa
liittovaltion rikospoliisi on vahvistanut tämän.
Kla.TV kertoo tällaisista pahoinpitelyistä ohjelmassa "BKA: Lasten seksuaalirikosten dramaattinen kasvu".
AG Kindeswohl e.V. puhuu siitä, että sosiaaliset laitokset, kuten päiväkodit, koulut, sisäoppilaitokset ja kerhot,
ovat yhä useammin seksuaalisen hyväksikäytön näyttämöitä.
"Uusia tapauksia ilmoitetaan joka päivä."
Eräässä toisessa ohjelmassa, joka esitettiin jo vuonna 2018, asiantuntija varoitti: " Lasten varhainen
seksualisointi sisältää "pedofiilien" mallia par excellence.".
Tohtori Raphael Bonelli kertoo hyväksikäytön uhrien ja tekijöiden terapiansa perusteella, että alaikäisiin kohdistuvat seksuaaliset
hyökkäykset alkavat aina siten, että "tekijä rohkaisee ensin lasta tulemaan tietoisemmaksi ja herättää
hänessä epätavallisen kiinnostuksen seksuaalisuutta kohtaan, joka ei ole ikään sopivaa".
Tästä pääsemmekin siihen, miksi tällaista kirjallisuutta niin kiihkeästi edistetään.
Ohjelmassa "WHO ja YK - pedofiilit pois lasten luota" Kla.TV paljasti suunnitelmat maailmanlaajuista Agenda 2030:a varten.
Alankomaissa asuvan Euroopan parlamentin jäsenen Marcel de Graaffin lainauksen mukaan tällä pyritään enemmän kuin
selvästi laillistamaan ja hyväksymään seksi lasten kanssa.
Hänen mukaansa EU tukee myös transvestiittien ja transsukupuolisten ihmisten
esiintymisiä päiväkodeissa miljoonilla euroilla.
Tässä ohjelmassa esitimme myös yhteenvedon Stop World Control -nimisen internetfoorumin erittäin kattavasta raportista.
Näin saatiin vakuuttavia todisteita siitä, että WHO:n ja YK:n ohjelmat ovat osa kansainvälistä operaatiota pedofilian
normalisoimiseksi: Maailman terveysjärjestö (WHO) ja Yhdistyneet kansakunnat (YK) ohjeistivat kaikkia päiväkoteja ja peruskouluja
maailmanlaajuisesti opettamaan masturbaatiota pienille lapsille.
He neuvovat lapsia käyttämään pornografiaa ja jakavat kouluissa julisteita, joissa lapsia kannustetaan
homoseksuaalisiin tekoihin luokkatovereidensa kanssa.
Suuseksistä opetetaan nuorille lapsille suositelluissa kirjoissa.
Pelkästään kahdesta viimeisestä ohjelmasta käy enemmän kuin selvästi ilmi, että pornografisen materiaalin edistäminen ja
mainostaminen kouluissa ja jopa päiväkodeissa ei ole sattumaa, vaan hallitukset ja järjestöt tukevat sitä tietoisesti.
Edellä mainittuja kirjoja on tuettu ja tuetaan edelleen kirjallisuuspalkinnoilla tai muilla valtion varoilla, esimerkiksi
Euroopan aluekehitysrahastosta, julkisilta elimiltä, kuten liikenneministeriöltä,
kaupunkikehityksestä ja monilta muilta tahoilta.
Ja kun puhumme valtion rahoituksesta, kaikkien pitäisi jo tietää, että kovalla työllä
ansaittuja verorahojamme käytetään lapsiamme vastaan.
Lopuksi:
Tällä hetkellä Saksan lainsäädännössä säädetään kuudesta kuukaudesta kymmeneen vuoteen
vankeusrangaistuksesta, jos joku vaikuttaa lapseen pornografisen sisällön tai vastaavan puheen avulla.
Tämä kuuluu Saksan rikoslain 176 a §:n mukaisesti lasten seksuaalisen hyväksikäytön
luokkaan ilman fyysistä kontaktia lapseen.
Eivätkö edellä mainitut kirjat tai äärimmäisen tunkeileva varhainen seksualisointi tai edellä mainittujen
seksuaalikasvattajien kauhistuttavat vaatimukset ole juuri tällainen vaikutus kaikkein nuorimpiin?
Mutta sen sijaan, että he päätyisivät oikeuteen, heidän ajatuksiaan levitetään päiväkodeissa ja kouluissa.
Ohjelmat, kuten "Blood Sect 1-3", selittävät, miksi tällaiseen vaikuttamiseen ei puututa kaikkein nuorimpien kohdalla
ja miksi sitä jopa peitellään, vähätellään ja edistetään.
Näissä dokumenttielokuvissa Lois Sasek tutkii rituaaliväkivallan uhrien kertomuksia ja osoittaa, miten vallanhimoinen hirviöeliitti
on himoinnut viattomia lapsia tuhansien vuosien ajan.
Ja tällaiset "lastenkirjat" ovat yksi askel kohti heidän suunnitelmiensa toteuttamista!
Kirjat, jotka alentavat lapset seksuaalisiksi olennoiksi ja vievät heiltä kaiken luonnollisen suojan.
Kun koulut, opettajat ja kasvattajat tai jopa vanhemmat vaativat tällaisten kirjojen sisällyttämistä
oppitunteihinsa tai koulukirjastoihinsa, heidän pitäisi kysyä itseltään, kenen käsiin he pelaavat.
Ja jos teiltä, arvoisa katsoja, puuttuu argumentointipohja, kun puhutte koulun johdon tai opettajien kanssa:
Jos he väittävät, että tietyt kirjat on määrätty opetussuunnitelmaan, he voivat siteerata CORRECTIVin erittäin
ahkeria faktantarkistajia, jotka ovat tarkistaneet seuraavaa:
" Koulut päättävät itsenäisesti, mitä opetusmateriaaleja käytetään.
Opettajat voivat siis itse päättää, miten he toteuttavat opetussuunnitelman, eikä heidän
tarvitse välttämättä käyttää hyväksyttyjä oppikirjoja."
Esimerkiksi Philipp Bender, Hessenin opetus- ja kulttuuriministeriön lehdistöpäällikkö, kirjoitti.
"Lisäksi koulut voivat käyttää 'muita oppikirjoja', joiden käyttämiseen ei tarvita lupaa...", CORRECTIV sanoi.
Se oli kirja nimeltä "Mehiläiset ja kukat ja paskat!".
Telegram-viestin mukaan tätä pitäisi käyttää homoseksuaalisuuden aiheena peruskouluissa.
Meillä kaikilla on mahdollisuus sulkea silmämme ja olla osallisia vaikenemalla - tai olla rohkeita ihmisiä, jotka nousevat ylös ja
valistavat ihmiskuntaa levittämällä tätä ohjelmaa, varoittamalla kouluja, opettajia, kasvattajia ...
Lapset eivät voi puolustautua näitä hirviöitä vastaan.
Tehdään se puolestasi!