На 13 февруари 2022 г. швейцарските избиратели отхвърлиха с 54,6% новия медиен закон,
озаглавен "Пакет от мерки в полза на медиите".
Частните медийни компании щяха да получават допълнително 178 млн. швейцарски франка всяка година
от държавата - с други думи, от данъкоплатците.
Сдружението "НЕ на медиите, финансирани от държавата", което водеше кампанията срещу медийния закон, тогава заяви следното:
Медийният закон е посегателство върху държавната хазна, поставя медиите в зависимост от
държавата и дискриминира свободните медии.
Това ще доведе и до още по-голямо "медийно уеднаквяване" и ще затвърди съществуващите медийни монополи.
Сега идва поредният опит за допълнителни медийни субсидии под нова форма:
На 21 март 2025 г. швейцарският парламент прие изменение на Закона за пощенските услуги.
Тази промяна има за цел да увеличи държавното финансиране за ранното предоставяне на абонаментни вестници от сегашните
50 млн. швейцарски франка на 85 млн. швейцарски франка.
Планирани са още 35 млн.
за частните радио- и телевизионни станции, за образованието и обучението на журналисти и за
частния съвет по печата и информационните агенции.
През следващите седем години по този начин ще бъдат субсидирани едни и същи регулирани медии с общо -
вярвате или не - 1,47 милиарда швейцарски франка.
На 29 април 2025 г. под егидата на сдружението "Team Freiheit" стартира референдумът
срещу изменението на Закона за пощенските услуги.
Други организации за граждански права вече подкрепят референдума.
Сред тях са "Приятели на Конституцията" и "Мрежата на учителите в Швейцария".
В синьото информационно поле под програмата ще намерите формуляра за подпис и допълнителна информация за референдума.
Формулярите за подписване могат да бъдат подадени най-късно до 3 юли 2025 г. В статия във в. "Schweizerzeit" от 16 май 2025
г. студентът от ETH Михайло Мракич обяснява защо трябва да се борим срещу промените в Закона за пощенските услуги.
Сега чуйте статията в съкратен вид:
През 2022 г. народът ясно отхвърли Закона за медиите.
Днес сме изправени пред същия стар проблем, само че в нова опаковка - защото
парламентът очевидно не иска да приема референдуми.
Стар проблем, нова опаковка
По това време имаше голяма радост. Смяташе се, че решението е взето и посланието е ясно:
Никакви субсидии за богатите издатели, никакъв принцип на размиване, който в крайна сметка укрепва
големите играчи с аргумента за "медийно разнообразие"!
Но днес, едва две години по-късно, отново сме на "първото поле". Същият въпрос, преработен, намален, но със същата насоченост:
Публични средства за частни медийни компании. Новият закон е по-скромен на пръв поглед.
В него се говори за "целенасочено популяризиране" и "засилване на медийното разнообразие в регионите".
Но структурите остават същите. Отново най-големи ползи ще имат големите издателства.
Малките, независими медии получават символични суми. Но лъвският пай отива там, където вече е
концентрирана властта над общественото мнение.
Това не насърчава разнообразието, а още повече затвърждава едностранчивия медиен пейзаж.
И все пак днес предлаганите медии са повече от всякога. Аргументът, че финансирането на медиите е
необходимо, за да се спаси демокрацията, не е състоятелен.
Живеем в епоха, в която има безброй възможности да си изградите собствено мнение.
В същото време все по-малко хора вярват, че медиите отразяват обективно и независимо.
Вместо да призовава за нови субсидии, отрасълът трябва сериозно да се запита защо доверието ерозира.
и как може да бъде отвоювана с повече широта на съдържанието, критична саморефлексия и истинско разнообразие.
Държавните субсидии тук не са решение, а част от проблема.
Отслабване на демокрацията
Особено проблематично е и това, че Парламентът просто пренебрегва ясното отхвърляне от страна на народа през 2022 г.
Вместо посланието да бъде възприето сериозно, законът се въвежда отново малко по малко, докато
накрая почти всичко, срещу което се борихме, се връща.
Това е умишлено подкопаване на демократичните решения - и не е изолиран случай.
Виждаме това в рамковото споразумение с ЕС, където Федералният съвет не желае задължителен референдум. По
същия начин не се изпълняват инициативи и референдуми.
Ако решенията на народа се пренебрегват и референдумът може да бъде проведен само с големи усилия и чрез
събиране на подписи, тогава парламентът потъпква демокрацията.
Борбата продължава
Днес отново трябва да се борим. Не просто срещу един закон, а за принципа, че референдумите имат значение.
- "Не" остава "не" и не се превръща просто в "повторен опит" от страна на Парламента.
Ето защо и този път казвам "не", защото вярвам в разнообразния и независим медиен пейзаж и защото съм убеден,
че истинската независимост не идва от държавната хазна.