2022. gada 13. februārī Šveices vēlētāji ar 54,6 % balsu noraidīja jauno mediju likumu "Pasākumu kopums mediju atbalstam".
Privātie mediju uzņēmumi no valsts - citiem vārdiem sakot, no nodokļu maksātājiem - katru gadu
būtu saņēmuši papildu 178 miljonus Šveices franku.
Asociācija "NĒ valsts finansētiem medijiem", kas vadīja kampaņu pret mediju likumu, toreiz argumentēja šādi:
Likums par plašsaziņas līdzekļiem ir uzbrukums valsts kasei, kas padara plašsaziņas līdzekļus atkarīgus
no valsts un diskriminē brīvus plašsaziņas līdzekļus.
Tas novestu arī pie vēl lielākas "mediju vienveidības" un nostiprinātu esošos mediju monopolus.
Tagad ir vēl viens mēģinājums piešķirt papildu subsīdijas plašsaziņas līdzekļiem jaunā veidolā:
Šveices parlaments 2025. gada 21. martā pieņēma grozījumus Pasta likumā.
Šīs izmaiņas ir paredzētas, lai palielinātu valsts finansējumu abonēto laikrakstu agrīnai piegādei no
pašreizējiem 50 miljoniem CHF līdz 85 miljoniem CHF.
Plānots piešķirt vēl 35 miljonus
privātām radio un televīzijas stacijām, žurnālistu izglītībai un apmācībai, kā arī privātām preses padomēm un ziņu aģentūrām.
Turpmāko septiņu gadu laikā tas ļaus subsidēt tos pašus regulētos plašsaziņas līdzekļus ar kopējo
summu - ticiet vai nē - 1,47 miljardi Šveices franku.
2025. gada 29. aprīlī biedrības "Team Freiheit" paspārnē tika uzsākts referendums pret Pasta likuma grozījumiem.
Referendumu tagad atbalsta arī citas pilsonisko tiesību organizācijas.
To vidū ir "Konstitūcijas draugi" un "Skolotāju tīkls Šveicē".
Zem programmas esošajā zilajā informācijas lodziņā atradīsiet paraksta veidlapu un papildu informāciju par referendumu.
Parakstu veidlapas var iesniegt vēlākais līdz 2025. gada 3. jūlijam. 2025. gada 16. maija izdevumā
"Schweizerzeit" publicētajā rakstā ETH students Mihajlo Mrakic skaidro, kāpēc mums jācīnās pret izmaiņām Pasta likumā.
Tagad noklausieties rakstu saīsinātā formā:
2022. gadā tauta skaidri noraidīja Mediju likumu.
Šodien mēs saskaramies ar to pašu veco problēmu, tikai jaunā iepakojumā - jo
parlaments acīmredzot nevēlas pieņemt referendumus.
Veca problēma, jauns iepakojums
Toreiz bija liels prieks. Tika uzskatīts, ka lēmums ir pieņemts un vēstījums ir skaidrs:
Nekādu subsīdiju bagātajiem izdevējiem, nekādu "ūdens uzpludināšanas" principu, kas galu galā stiprina
lielos spēlētājus ar argumentu par "mediju daudzveidību"!
Taču šodien, gandrīz divus gadus vēlāk, mēs atkal esam "pirmajā laukā". Tas pats izdevums,
pārpublicēts, sašaurināts, bet ar to pašu virzību:
Valsts nauda privātiem mediju uzņēmumiem. Jaunais likums no pirmā acu uzmetiena ir pieticīgāks.
Tajā ir runa par "mērķtiecīgu veicināšanu" un "plašsaziņas līdzekļu daudzveidības stiprināšanu reģionos".
Taču struktūras paliek nemainīgas. Arī šajā gadījumā vislielāko labumu gūtu lielās izdevniecības.
Mazie, neatkarīgie plašsaziņas līdzekļi saņem simboliskas summas. Taču lauvas tiesa nonāk tur,
kur jau ir koncentrēta vara pār sabiedrisko domu.
Tas neveicina daudzveidību, bet gan vēl vairāk nostiprina vienpusīgu mediju ainavu.
Tomēr plašsaziņas līdzekļu piedāvājums šodien ir plašāks nekā jebkad agrāk. Arguments, ka mediju finansējums
ir nepieciešams, lai glābtu demokrātiju, nav pamatots.
Mēs dzīvojam laikmetā, kad ir neskaitāmas iespējas veidot savu viedokli.
Tajā pašā laikā arvien mazāk cilvēku tic, ka plašsaziņas līdzekļi ziņo objektīvi un neatkarīgi.
Tā vietā, lai pieprasītu jaunas subsīdijas, nozarei būtu nopietni jāpajautā sev, kāpēc uzticība samazinās.
un kā to varētu atgūt ar plašāku saturu, kritisku pašrefleksiju un patiesu daudzveidību.
Valsts subsīdijas nav risinājums, bet gan daļa no problēmas.
Demokrātijas vājināšanās
Īpaši problemātiski ir arī tas, ka Parlaments vienkārši ignorē 2022. gada tautas skaidro noraidījumu.
Tā vietā, lai šo vēstījumu uztvertu nopietni, likums tiek pakāpeniski ieviests no jauna, līdz galu galā
tiek atgriezts gandrīz viss, pret ko mēs cīnījāmies.
Tā ir apzināta demokrātisku lēmumu graušana, un tas nav atsevišķs gadījums.
To mēs redzam pamatnolīgumā ar ES, kurā Federālā padome nevēlas obligātu referendumu. Tāpat
netiek īstenotas iniciatīvas un referendumi.
Ja tautas lēmumi netiek ņemti vērā un referendumu var īstenot tikai ar lielām pūlēm un
parakstu vākšanu, tad parlaments grauj demokrātiju.
Cīņa turpinās
Šodien mums atkal ir jācīnās. Ne tikai pret likumu, bet par principu, ka referendumi ir svarīgi.
- Lai "nē" paliek "nē", kas vienkārši nepārvēršas par Parlamenta "mēģinājumu vēlreiz".
Tāpēc es arī šoreiz saku "nē", jo ticu daudzveidīgai un neatkarīgai plašsaziņas līdzekļu videi un esmu pārliecināts,
ka patiesu neatkarību nevar iegūt no valsts naudas.