La 13 februarie 2022, electoratul elvețian a respins cu 54,6% o nouă lege privind mass-media
intitulată "Pachet de măsuri în favoarea mass-media".
Companiile media private ar fi primit 178 de milioane CHF în plus în fiecare an de la stat - cu alte cuvinte, de la contribuabil.
Asociația "NU presei finanțate de stat", care a condus campania împotriva legii presei, a susținut la acea vreme următoarele:
Legea privind mass-media este un raid asupra fondurilor statului și face mass-media
dependentă de stat și discriminează mass-media liberă.
De asemenea, ar duce la o și mai mare "uniformizare a mass-media" și ar consolida monopolurile media existente.
Urmează o nouă încercare de a obține subvenții suplimentare pentru mass-media sub o nouă înfățișare:
Parlamentul elvețian a adoptat un amendament la Legea poștală la 21 martie 2025.
Această modificare este menită să crească finanțarea de stat pentru livrarea timpurie a ziarelor cu abonament de
la 50 de milioane CHF în prezent la 85 de milioane CHF.
Alte 35 de milioane sunt planificate
pentru posturile private de radio și televiziune, pentru educația și formarea jurnaliștilor și
pentru consiliul de presă privat și agențiile de presă.
În următorii șapte ani, aceasta ar urma să subvenționeze mijloacele de informare în masă reglementate în același mod cu un
total de - credeți sau nu - 1,47 miliarde de franci elvețieni.
La 29 aprilie 2025, referendumul împotriva modificării Legii poștale a fost lansat sub auspiciile asociației "Team Freiheit".
Alte organizații pentru drepturile civile sprijină acum referendumul.
Printre acestea se numără "Prietenii Constituției" și "Rețeaua profesorilor din Elveția".
În caseta albastră de informații de sub program veți găsi formularul de semnătură și
informații suplimentare privind referendumul.
Formularele de semnătură pot fi depuse până cel târziu la 3 iulie 2025. Într-un articol din ediția "Schweizerzeit" din 16
mai 2025, studentul ETH Mihajlo Mrakic explică de ce trebuie să luptăm împotriva modificărilor aduse Legii poștale.
Acum ascultați articolul în formă prescurtată:
În 2022, poporul a respins în mod clar Legea privind mass-media.
Astăzi, ne confruntăm cu aceeași problemă veche, doar că în ambalaj nou - deoarece parlamentul
se pare că nu dorește să accepte referendumuri.
Problemă veche, ambalaj nou
A fost o mare bucurie la acea vreme. Se credea că decizia fusese luată și că mesajul era clar:
Gata cu subvențiile pentru editorii bogați, gata cu diluarea principiului care, în cele din urmă,
întărește marii jucători cu argumentul "diversității media"!
Dar astăzi, abia doi ani mai târziu, suntem din nou pe "terenul unu". Aceeași problemă,
reambalată, subțiată, dar cu același impuls:
Bani publici pentru companii media private. Noua lege este mai modestă la prima vedere.
Acesta vorbește despre "promovarea direcționată" și "consolidarea diversității mass-media în regiuni".
Dar structurile rămân aceleași. Încă o dată, marile edituri sunt cele care ar beneficia cel mai mult.
Mass-media mici și independente primesc sume simbolice. Dar cea mai mare parte revine celor care
concentrează deja puterea asupra opiniei publice.
Acest lucru nu promovează diversitatea, ci consolidează un peisaj media unilateral.
Cu toate acestea, oferta media din prezent este mai mare decât oricând înainte. Argumentul potrivit căruia finanțarea mass-media
este necesară pentru salvarea democrației nu este valabil.
Trăim într-o epocă în care există nenumărate oportunități de a-ți forma propria opinie.
În același timp, din ce în ce mai puțini oameni cred că mass-media relatează obiectiv și independent.
În loc să solicite noi subvenții, industria ar trebui să se întrebe serios de ce încrederea se erodează
și cum ar putea fi recâștigată cu o mai mare amploare a conținutului, o auto-reflecție critică și o diversitate reală.
Subvențiile de stat nu sunt o soluție în acest caz, ci o parte a problemei.
Slăbirea democrației
De asemenea, este deosebit de problematic faptul că Parlamentul ignoră pur și simplu respingerea clară de către popor în 2022.
În loc să ia mesajul în serios, legea este reintrodusă încetul cu încetul, până când, în cele din
urmă, aproape tot ceea ce am combătut este înapoi.
Aceasta este o subminare deliberată a deciziilor democratice - și nu este un caz izolat.
Vedem acest lucru în cazul acordului-cadru cu UE, unde Consiliul Federal nu dorește un referendum obligatoriu. În mod similar,
inițiativele și referendumurile nu sunt puse în aplicare.
În cazul în care deciziile populare nu sunt luate în considerare și un referendum poate fi pus în aplicare doar
cu mari eforturi și prin colectarea de semnături, atunci parlamentul calcă în picioare democrația.
Lupta continuă
Astăzi trebuie să luptăm din nou. Nu doar împotriva unei legi, ci pentru principiul că referendumurile contează.
- Ca un "nu" să rămână un "nu" care să nu degenereze pur și simplu într-un "încercați din nou" din partea Parlamentului.
De aceea spun "nu" și de această dată, pentru că cred într-un peisaj mediatic divers și independent și pentru că sunt
convins că independența autentică nu vine din banii statului.