Den 13 februari 2022 röstade 54,6 procent av de schweiziska väljarna nej till en ny medielag med
titeln "Paket med åtgärder till förmån för medierna".
De privata medieföretagen skulle ha fått ytterligare 178 miljoner CHF varje år från staten - med andra ord från skattebetalarna.
Föreningen "NEJ till statsfinansierade medier", som ledde kampanjen mot medielagen, argumenterade då på följande sätt:
Medielagen är en plundring av statskassan och gör medierna beroende av staten och diskriminerar fria medier.
Det skulle också leda till ännu mer "medieuniformitet" och cementera de befintliga mediemonopolen.
Nu kommer ett nytt försök till ytterligare mediestöd i en ny skepnad:
Det schweiziska parlamentet antog en ändring av postlagen den 21 mars 2025.
Denna förändring är avsedd att öka den statliga finansieringen för tidig leverans av prenumererade
tidningar från nuvarande 50 miljoner CHF till 85 miljoner CHF.
Ytterligare 35 miljoner är planerade
för privata radio- och TV-stationer, för utbildning och fortbildning av journalister
samt för privata pressråd och nyhetsbyråer.
Under de kommande sju åren skulle detta subventionera de likareglerade medierna med totalt -
tro det eller ej - 1,47 miljarder schweizerfranc.
Den 29 april 2025 lanserades folkomröstningen mot ändringen av postlagen i regi av föreningen "Team Freiheit".
Andra medborgarrättsorganisationer stöder nu folkomröstningen.
Till dessa hör "Friends of the Constitution" och "Teachers' Network Switzerland".
I den blå informationsrutan under programmet hittar du underskriftsformuläret och
ytterligare information om folkomröstningen.
Underskriftsformulär kan lämnas in senast den 3 juli 2025. I en artikel i "Schweizerzeit" den 16 maj 2025
förklarar Mihajlo Mrakic, student vid ETH, varför vi måste kämpa mot ändringarna i postlagen.
Lyssna nu på artikeln i förkortad form:
År 2022 avvisade folket tydligt medielagen.
I dag står vi inför samma gamla problem, fast i ny förpackning - eftersom parlamentet
uppenbarligen inte vill acceptera folkomröstningar.
Gammalt problem, ny förpackning
Det rådde stor glädje vid den tiden. Man trodde att beslutet var fattat och att budskapet var tydligt:
Inga fler subventioner till rika förlag, ingen urvattnad princip som i slutändan stärker de
stora aktörerna med argumentet "mediemångfald"!
Men i dag, knappt två år senare, är vi tillbaka på "fält ett". Samma fråga, ompaketerad, nedbantad, men med samma drivkraft:
Offentliga pengar till privata medieföretag. Den nya lagen är mer blygsam vid första anblicken.
Det talas om "riktad marknadsföring" och "stärkande av mediemångfalden i regionerna".
Men strukturerna förblir desamma. Återigen är det de stora förlagen som skulle gynnas mest.
Små, oberoende medier får visserligen symboliska belopp. Men lejonparten går till de medier där makten
över den allmänna opinionen redan är koncentrerad.
Detta främjar inte mångfalden, utan cementerar ytterligare ett ensidigt medielandskap.
Ändå är medieutbudet i dag större än någonsin tidigare. Argumentet att mediestöd är
nödvändigt för att rädda demokratin håller inte.
Vi lever i en tid då det finns otaliga möjligheter att bilda sig en egen uppfattning.
Samtidigt är det allt färre som tror att medierna rapporterar objektivt och oberoende.
I stället för att kräva nya subventioner borde branschen allvarligt fråga sig varför förtroendet minskar
och hur den kan vinnas tillbaka med mer bredd i innehållet, kritisk självreflektion och genuin mångfald.
Statliga subventioner är inte en lösning här, utan en del av problemet.
Försvagning av demokratin
Det är också särskilt problematiskt att parlamentet helt enkelt ignorerar det tydliga förkastandet från folket 2022.
Istället för att ta budskapet på allvar återinförs lagen bit för bit, tills till slut nästan allt vi kämpat mot är tillbaka.
Detta är ett medvetet undergrävande av demokratiska beslut - och inte ett isolerat fall.
Vi ser detta i ramavtalet med EU, där förbundsrådet inte vill ha en obligatorisk folkomröstning.
Initiativ och folkomröstningar genomförs inte heller.
Om folkliga beslut ignoreras och en folkomröstning endast kan genomdrivas med stora ansträngningar och
genom att samla in namnunderskrifter, då trampar parlamentet demokratin under fötterna.
Kampen fortsätter
Idag måste vi kämpa igen. Inte bara mot en lag, utan för principen att folkomröstningar räknas.
- Att ett "nej" förblir ett "nej" som inte bara urartar till ett "försök igen" av parlamentet.
Det är därför jag säger "nej" även denna gång, eftersom jag tror på ett mångsidigt, oberoende medielandskap
och eftersom jag är övertygad om att verkligt oberoende inte kommer från statens kassa.