Tātad, es esmu Beate Pfeil, esmu MWGFD locekle, esmu Apgaismības juristu biedre, esmu KRiStA, t.i., Kritisko tiesnešu un
prokuroru tīkla, un Brīvo juristu, un, protams, arī Hipokrāta zvēresta, konsultatīvās padomes locekle, tāpēc es esmu visur.
Es priecājos, ka jūs visi esat šeit, un vēlos jums šodien atgādināt par mūsu tiesību sistēmas sākotnējo skaistumu, ko
Sonja tagad ir tik skaisti aprakstījusi no medicīnas viedokļa.
Un, kad 1987. gadā sāku studēt jurisprudenci, es nekad nevarēju iedomāties, ka cilvēki, kas ar šo
pamatlikumu demonstrē pilsētās, nonāks nepatikšanās ar policiju.
Pirmais teikums šajā pamatlikumā man bija vissvarīgākais jau no paša sākuma, pat studiju laikā:
Cilvēka cieņa ir neaizskarama, un visu valsts iestāžu pienākums ir to ievērot un aizsargāt.
Un tās ir pamattiesības, no kurām ir atvasinātas visas pārējās pamattiesības un cilvēktiesības, kam uzreiz seko tiesības
uz brīvu personības attīstību, pamattiesības uz brīvību.
Jā, un visa pamatā ir šāda pamatideja: mums ir valsts un tiesiskā sistēma, bet kāpēc?
Pamatlikuma pirmajā projektā bija skaidri noteikts, ka valsts ir cilvēku, nevis cilvēki valsts labā.
Citiem vārdiem sakot, kāpēc mums vispār ir vajadzīga valsts un tiesību sistēma?
Tās ideja ir šāda: "Runa ir par manas brīvības nošķiršanu no tavas brīvības un noteiktu interešu realizēšanu visu labā.
Tāpēc vienmēr ir jāatrod līdzsvars un jāsaskaņo intereses.
Citiem vārdiem sakot, tas dod valstij varu, un mēs visi esam pieredzējuši šīs varas ļaunprātīgu
izmantošanu milzīgos apmēros pēdējo piecu gadu laikā.
Valstij ir piešķirtas pilnvaras, kas patiesībā ir jāierobežo.
Tāpēc mums ir tiesiskums, varas dalīšana un proporcionalitātes princips, saskaņā ar kuru jebkurai iejaukšanās mūsu tiesībās,
kas prasa valsts pamatojumu, ir jābūt pamatotai, tai ir jākalpo leģitīmam mērķim un jābūt piemērotai, nepieciešamai un samērīgai.
Nekas no tā nekad netika pārbaudīts kā daļa no šiem tā sauktajiem koronārajiem pasākumiem, un tas mani dziļi šokēja.
Tā ir teorija, bet man tā joprojām ir spēkā, vēl jo vairāk tāpēc, ka tā nav ievērota.
Un, protams, es sev jautāju: Kas notika 2020. gadā?
Kur bija brīvība un cilvēka cieņa, kad tā sauktās pandēmijas, kas nekad nebija zinātniski pierādīta, priekšā tika
ieviesti gandrīz neticami tālejoši brīvības ierobežojumi, vienkārši neievērojot konstitucionālos pienākumus?
Kur bija un ir brīvība un cilvēka cieņa, kad eksperti un pilsoņi, kas, sekojot viņu ētikas principiem, norādīja uz pierādījumu
trūkumu tā sauktajiem korona pasākumiem, tika nomelnoti, cenzēti, atlaisti no darba vai pat tiesiski vajāti un sodīti?
Daudzi no viņiem šodien ir starp mums. Kur bija brīvība un cilvēka cieņa, kad miermīlīgi demonstranti pēkšņi
tika pakļauti gandrīz neticamai policijas vardarbībai?
Kur bija brīvība un cilvēciskā cieņa, kad īpaši bērnus bija jāmāca paklausīt, radot vainas apziņu, bet vecus
cilvēkus nežēlīgi izolēja un piespieda mirt vienatnē?
Kur bija brīvība, fiziskā neaizskaramība un cilvēka cieņa, kad pilnīgi aplamas solidaritātes vārdā cilvēkiem bija jāveic gēnu
eksperiments un kad ar pirkstu tika rādīts uz tiem, kas pamatoti atteicās no šīs gēnu injekcijas, kad
"nevakcinēto pandēmija" kļuva par saukli, kas sašķēla ģimenes, draudzības, (visu) sabiedrību?
Lai gan atbildīgās personas jau no paša sākuma zināja, ka tas ir klajš meli!
Tā sauktās ierobežošanas politikas ieguvumi līdz šim nav pierādīti, un kaitējums ir sasniedzis gandrīz neticamus apmērus.
Mēs to redzam šeit - kaitējumu dzīvībai, veselībai, psihikai un ekonomiskajai
eksistencei, ko rada lielākoties bezjēdzīgi pasākumi.
Kāpēc tas viss notika? Šeit ir īss skaidrojuma mēģinājums tikai no manas puses:
Mēs esam kognitīvā kara fāzē ne tikai kopš 2020. gada, bet pat vēl lielākā mērā.
Mums ir standartizēti plašsaziņas līdzekļi, tiek radītas bailes, tiek radītas baiļu sajūtas, mēs mācāmies propagandas valodu.
Jā, koronas noliedzējs, pasākuma pretinieks, sazvērestības teoriju piekritējs...
Mēs esam iedomājušies monopolu uz patiesību, tostarp ar ES Digitālo pakalpojumu aktu, kas faktiski atļauj patvaļīgu
cenzūru. Mēs esam radījuši jaunus ienaidnieku stereotipus.
Tikmēr Konstitūcijas aizsardzības birojs faktiski ir pārveidojies par antikonstitucionālu konstitūcijas
aizsardzības aģentūru, kurā valsts deleģitimizācija ir būtiska konstitucionālās aizsardzības jomā.
Citiem vārdiem sakot, šeit ir ideāli apstākļi propagandai, manipulācijām un smadzeņu skalošanai.
Un kāds ir šīs propagandas mērķis? Es to varu izskaidrot tikai šādi:
Sākotnēji, iespējams, atbildīgais pilsonis ir jāpārveido par subjektu.
Mēs esam jāpārliecina kļūt par paklausīgiem padotajiem un vienkārši jāseko ārkārtas stāstījumam - neatkarīgi no iemesla.
Un šai ideoloģijai vairs nav nekā kopēja ar brīvas un demokrātiskas konstitucionālas valsts pamatiem.
Mums šeit nepārprotami ir autoritāras un totalitāras tendences.
Un man no tā izriet: Es zinu, ka jebkura tiesību sistēma ir tik laba, cik laba ir to cilvēku ētika, kuri to īsteno.
Un šī pamatlikuma etoss, sākotnējais etoss bija kristietības cilvēka tēls, cilvēka tēls, kurš ir brīvs
un apveltīts ar cilvēka cieņu, kurš ir dzimis brīvs.
Un cilvēciskais Apgaismības tēls, cilvēka izeja no paša uzspiestās nenobriedušības.
Liela daļa mūsu sabiedrības tagad ir attālinājusies tieši no tā.
Manuprāt, tas ir vissvarīgākais aspekts, kāpēc viss šeit sabrūk.
Un, protams, to visu veicina tādas organizācijas kā ANO, PVO, kurā es aktīvi darbojos, un arī
ES ir attālinājusies no sava sākotnējā mērķa.
Bet viena lieta man ir skaidra: mūsu iespēja ir šajos garīgajos pamatos, kas ir arī šī Pamatlikuma pamatā.
Tas ir, lai atgādinātu sev: Mēs esam brīvi!
Mēs esam apveltīti ar cieņu! Mēs esam pašnoteikti! Šodien jau tika teikts: mēs esam suverēni!
Tāpēc man ir svarīgi, lai mēs paliktu nelokāmi, miermīlīgi un pacietīgi - es esmu no cilvēktiesību darba
un zinu, cik daudz pacietības mums ir nepieciešams.
Ir vērts uzstāt uz šīm pamatidejām.
Paaudžu paaudzes pirms mums ir īstenojušas šīs idejas ar neizsakāmiem upuriem.
Atkal apzināsimies brīvības un cilvēktiesību spēku!
Atkal apzināsimies arī savu spēku atbildīgā nozīmē!
Turpināsim veidot cieņpilnu dialogu ar saviem līdzcilvēkiem!
Būsim atvērti viņu argumentiem! Turpināsim censties pārvarēt šķelšanos gan mūsu lieliskajā kustībā, gan ārpus tās!
Turpināsim paust savas bažas politiķiem, plašsaziņas līdzekļiem un tiesu iestādēm, lai cik bezjēdzīgi tas nešķistu!
Kopā turēsimies pie vīzijas par labāku pasauli, kurā miers, brīvība un cilvēka cieņa atkal ieņems savu likumīgo vietu!