Så igen, jag är Beate Pfeil, jag är medlem i MWGFD, jag är medlem i Lawyers for Enlightenment, jag är i den rådgivande styrelsen
för KRiStA, dvs. nätverket för kritiska domare och åklagare, och för de fria advokaterna och
naturligtvis också för Hippokratiska eden, så överallt.
Det gläder mig att ni alla är här och jag skulle i dag vilja påminna er om den ursprungliga skönheten i vårt rättssystem, som
Sonja nu så vackert har beskrivit ur ett medicinskt perspektiv.
Och när jag började studera juridik 1987 hade jag aldrig kunnat föreställa mig att människor som demonstrerade genom
städerna med denna grundlag skulle få problem med polisen.
För mig var den första meningen i denna grundlag den viktigaste redan från början, till och med under mina studier:
Människovärdet är okränkbart och det är alla statliga myndigheters skyldighet att respektera och skydda det.
Och detta är den grundläggande rättighet från vilken alla andra grundläggande och mänskliga rättigheter härleds,
omedelbart följt av rätten till fri utveckling av personligheten, den grundläggande rätten till frihet.
Ja, och grundtanken bakom det hela är: vi har en stat och ett rättssystem - men varför?
I det första utkastet till grundlagen stod det klart och tydligt att staten är till för folket och inte folket för statens skull.
Med andra ord, varför behöver vi överhuvudtaget en stat och ett rättssystem?
Tanken bakom det är: Det handlar om att skilja min frihet från din frihet och att förverkliga vissa intressen för allas bästa.
Så det handlar alltid om att hitta en balans och förena intressen.
Med andra ord ger detta staten makt - och vi har alla upplevt hur denna makt har
missbrukats i stor skala under de senaste fem åren.
Staten ges här en makt som faktiskt behöver begränsas.
Det är därför vi har rättsstatsprincipen, maktfördelningen och proportionalitetsprincipen, enligt vilken varje ingrepp i våra
rättigheter som kräver statligt berättigande måste motiveras, tjäna ett legitimt syfte och
vara lämpligt, nödvändigt och proportionerligt.
Inget av detta undersöktes någonsin som en del av dessa så kallade coronaåtgärder - och det chockade mig djupt.
Det är teorin, men för mig är den fortfarande giltig, i synnerhet eftersom den inte har följts.
Och naturligtvis frågade jag mig själv: Vad hände 2020?
Var fanns friheten och den mänskliga värdigheten när man - inför en så kallad pandemi som aldrig hade bevisats vetenskapligt
- införde nästan ofattbart långtgående frihetsinskränkningar bara genom att åsidosätta konstitutionella skyldigheter?
Var fanns och finns friheten och den mänskliga värdigheten när experter och medborgare som, i enlighet med deras etos, påpekade
bristen på bevis för de så kallade coronaåtgärderna, förtalades, censurerades, avfärdades
eller till och med åtalades och straffades?
Många av dem finns bland oss i dag. Var fanns friheten och den mänskliga värdigheten när fredliga demonstranter
plötsligt fann sig utsatta för ett nästan ofattbart polisvåld?
Var fanns friheten och människovärdet när framför allt barn skulle tränas att lyda genom att skapa skuldkänslor och
gamla människor grymt isolerades och tvingades dö ensamma?
Var fanns friheten, den fysiska integriteten och den mänskliga värdigheten när människor skulle genomgå ett gen-experiment i
namn av en helt missuppfattad solidaritet och när fingret pekades mot dem som med goda skäl vägrade denna
geninjektion, när "de ovaccinerades pandemi" blev en slogan som splittrade familjer, vänskap, (hela) samhället?
Även om de ansvariga redan från början visste att detta var en ren lögn!
Fördelarna med den så kallade inneslutningspolitiken har hittills inte bevisats, och
skadorna har nått en nästan ofattbar omfattning.
Vi ser det här, skadorna på liv, lemmar, psyke och ekonomisk existens som orsakas av i stort sett meningslösa åtgärder.
Varför hände allt detta? Här är ett kort försök till en förklaring från min sida:
Vi har befunnit oss i en fas av kognitiv krigföring inte bara sedan 2020, utan i ännu större utsträckning.
Vi har standardiserade medier, det skapas rädsla, det skapas känslor av rädsla, vi lär oss propagandaspråk.
Ja, corona-förnekaren, åtgärdsmotståndaren, konspirationsteoretikern...
Vi har antagit monopol på sanningen, bland annat genom EU:s rättsakt om digitala tjänster, som faktiskt tillåter godtycklig
censur. Vi har skapandet av nya stereotyper av fiender.
Under tiden har författningsskyddsmyndigheten i praktiken förvandlats till en myndighet som är emot
författningsskydd - med delegitimering av den stat som är relevant för författningsskyddet.
Med andra ord har vi här förhållanden som är idealiska för propaganda, manipulation och hjärntvätt.
Och vad är syftet med denna propaganda? Jag kan bara förklara det på det här sättet:
Den ursprungligen kanske ansvarsfulla medborgaren ska omformas till ett subjekt.
Vi ska övertalas att bli lydiga undersåtar och helt enkelt följa nödberättelsen - av vilken anledning det än må vara.
Och denna ideologi har inte längre något att göra med grunderna för en fri och demokratisk rättsstat.
Vi har helt klart auktoritära och totalitära tendenser här.
Och för mig är det en följd av detta: Jag vet att varje rättssystem bara är så bra som det
etos som finns hos de människor som ger det liv.
Och det ursprungliga etos som låg bakom denna grundlag var kristendomens människobild, människan som är
fri och utrustad med mänsklig värdighet, som föds fri.
Och den mänskliga bilden av upplysningen, av människans utträde ur sin självpåtagna omognad.
En stor del av vårt samhälle har nu rört sig bort från just detta.
För mig är detta den viktigaste punkten när det gäller varför allt faller samman här.
Och allt detta drivs naturligtvis på av organisationer som FN, WHO, som jag är intensivt engagerad i, och EU
har också rört sig långt bort från sitt ursprungliga mål.
Men en sak är klar för mig: vår möjlighet ligger i dessa andliga grundvalar, som också utgjorde grunden för denna grundlag.
Det handlar om att påminna oss själva: Vi är fria!
Vi är utrustade med värdighet! Vi är självbestämmande! Det har redan sagts i dag: Vi är suveräna!
Det är därför det är viktigt för mig - jag kommer från människorättsarbete och jag vet hur mycket tålamod vi
behöver - att vi förblir ståndaktiga, fredliga och tålmodiga.
Det är värt att insistera på dessa grundläggande idéer.
Generationer före oss har förverkligat dessa idéer under outsägliga uppoffringar.
Låt oss än en gång inse kraften bakom frihet och mänskliga rättigheter!
Låt oss också bli medvetna om vår egen kraft igen, på ett ansvarsfullt sätt!
Låt oss fortsätta att föra en respektfull dialog med våra medmänniskor!
Låt oss vara öppna för deras argument! Låt oss fortsätta att försöka överbrygga
motsättningar inom och utanför vår stora rörelse!
Låt oss fortsätta att ta upp våra frågor med politiker, media och rättsväsendet, oavsett hur meningslöst det kan verka!
Låt oss tillsammans hålla fast vid visionen om en bättre värld där fred, frihet och
mänsklig värdighet återigen tar sin rättmätiga plats!