Potem ugotovite, da vsi zasledujejo isto agendo.
Vendar to ne pomeni, da ne more povzročiti vojne.
Na žalost je vojna najboljši posel za vladajočo kasto.
To, kar nam predstavljajo v javnosti, je običajno nekaj podobnega telenoveli.
Če želim v medijih še naprej predstavljati model demokracije in trditi, da je to najboljša demokracija vseh časov, potem seveda
ne morem reči, da imamo zdaj tukaj svetovno vlado, ki je nekako osem ostarelih gospodov, ki se
srečujejo v zadnji sobi in potem odločajo za ves svet.
To seveda ni mogoče.
Bodite aktivni, vstanite s kavča in ne uživajte v krizi, kot da bi šlo za celovečerni film.
To je življenje vseh nas in mi ga lahko oblikujemo, saj prihodnost ni določena , še vedno jo lahko spremenimo zdaj.
Danes sem odpotovala v Švico, da bi se pogovorila s posebnim človekom.
Je nekdo, ki pozna tako podrobnosti kot širšo sliko in zna različne vidike povezati v skupno nit.
Rodil se je leta 1978 in je glasbenik, avtor različnih knjig, operativni vodja, radijski
voditelj, podjetnik in svetovalec za upravljanje.
Živel in delal je v 20 različnih državah, govori pet jezikov in je tako pridobil celovito sliko sveta.
Ni nekdo, ki bi zgolj ponavljal druga mnenja ali uporabljal pripovedi, temveč sam pride do bistva stvari.
Danes vas v Studiu Chur pozdravlja Tom-Oliver Regenauer.
Najlepša hvala za povabilo. Da, z veseljem.
Danes govorimo o "strukturah moči" ali "Kdo vlada svetu?".
Moje prvo vprašanje - začnimo z razmerami v svetu - v svetu je spet vojna, v Ukrajini, na
območju Gaze, v Jemnu, povsod se kopiči oborožitev.
EU se je zdaj ponovno odločila, da bo porabila 150 milijard za vzpostavitev proizvodnih zmogljivosti za orožje in logistiko.
Hkrati pa so napetosti med velikimi silami ZDA, Rusijo in Kitajsko - te se močno povečujejo.
Toda Evropa, Bližnji vzhod, Indija, Pakistan, Iran - povsod se veliko dogaja.
Hkrati pa se približujemo vrhuncu strojne dobe.
Vse, kar je mogoče digitalizirati, se že digitalizira - od valute in osrednjih digitalnih valut do
umetne inteligence, ki bo na koncu prodrla v vse.
Slišali smo o možganskih vsadkih, ki ljudi spreminjajo v nekakšne kiborge - človek-stroj
ali stroj-človek, če je to sploh še človek.
In moje prvo vprašanje je, ali so ti dogodki naključni in neodvisni drug od drugega
ali pa je za njimi neka agenda ali načrt?
Vedno je odvisno od tega, s katere perspektive gledaš na to.
Zato jo vedno imenujem - ali pa jo ljudje radi imenujejo - polikriza .
Na eni strani imamo torej tehnološki vidik, ki gre v smeri transhumanizma ali ki načeloma izhaja iz gibanja tehnokracije.
Začelo se je leta 1917 na vzhodni obali ZDA z gibanjem tehnokracije , ki se je nato - če mu podrobno sledite -
razvilo v industrijo digitalizacije, platformno gospodarstvo ali gospodarstvo opazovanja - odvisno, kako ga imenujem.
To je zagotovo tehnološki vidik.
Po drugi strani pa je tu seveda vojaški vidik, vojaško-industrijski kompleks, kot pravijo.
Vojna ni nikoli izginila. Torej ne gre za to, da je zdaj spet vojna. Vojna je bila vedno.
Če se prav spomnim, mislim, da ZDA niso bile v vojni že 17 ali 14 let, odkar so bile ustanovljene.
To govori o veliko.
Zato imamo dejansko situacijo v vojni 5G, tj. vojni pete generacije.
Ne gre le za kinetično vojno , temveč tudi za kognitivno vojno , o kateri se prav tako vedno znova govori.
Nato ima svojo spletno stran, imenovano Natovo inovacijsko vozlišče.
Gre za kognitivno vojno.
In to nas hitro vrne k vidiku tehnologije, saj vsi poznamo to, kar vedno imenujem "smombiji" - pametni
telefoni in zombiji -, ko se sprehajajo po ulici. -
Večina ljudi veliko časa preživi na svojem pametnem telefonu, tudi ko sprehajajo psa ali otroka.
To je samo invazivna tehnologija.
To seveda vpliva na naše možgane, fizično telo in tudi na naše duševno stanje.
Zato imamo tako imenovano epidemijo izolacije.
Zato so ljudje vse bolj osamljeni, osredotočeni na ta barviti, digitalni svet, ki ga imenujem "Trumanov
šov", tako kot se imenuje ena od knjig - to je zadnja.
Na to vprašanje je pravzaprav težko odgovoriti na kratko.
Ker gre za tako široko agendo te 5G vojne, ki se po eni strani jasno usmerja v kinetično vojno in s tem tudi v
motnje v svetovnem gospodarskem in monetarnem sistemu.
Na drugi strani pa je zelo močna komponenta kognitivne vojne, kjer se dela na vseh področjih.
Na strani Nata, velikih tehnoloških podjetij in potem tudi, na primer, v nadaljnji obliki te transhumanistične
agende, kjer hitro pridemo do Neuralinka ali česa podobnega.
Družba Elona Muska želi ustvariti možganske vsadke in povezavo z umetno inteligenco ter oblak.
To je bio-digitalna konvergenca, tj. združitev človeka in stroja v širšem smislu.
Na neki točki se seveda pojavi vprašanje, v kolikšni meri ste še vedno ljudje?
To je zelo zapleteno vprašanje, o katerem bi z veseljem pripravil dveurno predavanje.
Zato je težko odgovoriti na kratko.
Če pa to razčlenimo, se v resnici nahajamo v polkrizi in se verjetno soočamo z motnjami, kakršnih še nismo doživeli.
Vprašanje je, kako hitro se bodo pojavile in v kakšni obliki bodo moteče.
Zato bo ta digitalizacija - ali tehnokratsko-transhumanistična - zagotovo postopen proces, postopna sprememba,
ki bo trajala tudi več generacij, da se bo uveljavila.
Druga se lahko zgodi veliko hitreje - kinetična vojna - načeloma manjka odločilni ogenj na pravem mestu in potem lahko sproži
požar - pa naj bo to na Bližnjem vzhodu ali v scenariju Tajvan, Kitajska, ZDA ali pa Rusija, Nato, Ukrajina, tako da so pred nami
zagotovo razdiralni in "neprijetno" verjetno tudi vojni časi.
Vrnimo se na nacionalno raven.
Obstajajo ti nasprotujoči si narodi: ZDA, Rusija, Kitajska.
Ali vsi služijo različnim ciljem ali gre v bistvu za isto stvar?
S splošnega vidika to vedno imenujem 2D in 3D ali 4D raven politike ali geopolitike.
Na ravni 2D smo priča dejanskim konfliktom - seveda zdaj med Ukrajino in Rusijo -, kjer ljudje umirajo,
preveč ljudi, v kinetični vojni, ki se dejansko vodi.
Na višji ravni, tako rekoč na ravni 3D, so institucije, kot so ZN ali Banka za mednarodne poravnave v Baslu.
In če pogledamo zgodovino prve ali druge svetovne vojne, se pogajanja odvijajo prav v teh institucijah in organizacijah.
Torej tam, kjer ni vojne, kjer se sestanejo ustrezni nosilci odločanja in nato vidimo, kaj bodo storili.
Z drugimi besedami, z vidika običajnega delovnega, vojskujočega se člana prebivalstva je seveda videti tako, prav tako pa
velja, da gre za kinetični konflikt, da obstaja nevarnost vojne.
Kitajska, Amerika, v Ukrajini divja vojna.
Po drugi strani pa je treba priznati, da se je vseh 193 držav članic ZN zavezalo Agendi
2030 ter jo v skladu s tem podpirajo in izvajajo.
To se zelo jasno kaže v dejstvu, da Amerika trenutno uvaja "Immigration OS", tj. migracijski operacijski sistem, s
Palantirom, ki načeloma zbira količino podatkov brez primere, upravlja veliko podatkovno bazo in tako
naredi preglednega državljana videti skoraj lepega.
To je veliko hujše od tega.
Tako se vse - od naprav za spremljanje telesne pripravljenosti do pametnih telefonov - vse, kar je nekako na voljo v
smislu podatkov, "združi" in nato načeloma razširi prek teme migracij na način, da se problem migracij odpravi.
Seveda se enako dogaja tudi v Nemčiji, kjer ljudje pravijo, da zdaj dobivamo digitalno osebno izkaznico in digitalno denarnico .
Nato potrebujemo ustrezne plačilne kartice za migrante.
Vse to bo nato v celoti nadzorovano, enako pa bo storila tudi Rusija.
Pred dvema dnevoma so poročali, da se o migraciji zdaj vroče razpravlja tudi v Rusiji, da se tudi tam uvaja
digitalna osebna izkaznica, da se bo tudi tam uvedel digitalni denar v digitalnih rubljih.
Program je v osnovi sestavljen iz 17 trajnostnih ciljev in podciljev.
Zlasti točka 16 je zelo zanimiva, saj obravnava institucije in podobno.
Potem ugotovite, da vsi zasledujejo isto agendo.
Vendar to ne pomeni, da ne more povzročiti vojne.
Na žalost je vojna najboljši posel za vladajočo kasto.
Na eni strani pri oboroževanju, kjer lahko korporacije, tako kot farmacevtsko-digitalno-finančni kompleks, že vnaprej obogatijo s
spodbujanjem oboroževanja, ReArm Europe itd. z von der Leyenovo.
Gre za milijarde, stotine milijard, ki se nato stekajo v te korporacije in v napihnjeno
borzno infrastrukturo ter rastoče cene delnic.
Po drugi strani pa je vojna sama po sebi seveda dober posel za ljudi na tretji ravni zgoraj.
Po eni strani lahko uvedejo stvari, ki v običajnih mirovnih časih ne bi bile mogoče.
V vojni in ljubezni je dovoljeno vse in tako je žal tudi v resnici.
V vojni lahko uresničijo stvari, ki sicer ne bi bile mogoče, glej finančni sistem Bretton Woods po drugi svetovni vojni.
To je bilo le dva dni pred koncem uradne druge svetovne vojne, ko so že potekala pogajanja o novem svetovnem finančnem sistemu.
- To tudi kaže, da je bila to očitno prednostna naloga.
Ne, da se vojna konča in da se umre, ampak da se ta sistem uvede; Bretton Woods in s tem današnji svetovni
finančni sistem ter zato - to je treba videti na višji ravni - tudi Banka za mednarodne poravnave (BIS).
Medtem ko poteka vojna, se delegati in predstavniki teh držav srečujejo v zelo harmoničnem vzdušju in
imajo sestanke upravnega odbora, na katerih se odločajo in načrtujejo povsem drugačne stvari:
Kaj počnete z vojno in po njej ter kdo zasluži največ?
Lahko vas napotim na svoj članek, ki ga imenujem BRICS blef.
Gre za konglomerat na finančni ravni, tj. azijske banke, Banko za mednarodne poravnave, Mednarodni
denarni sklad, Svetovno banko in njihovo povezanost.
Tam je tudi lep citat nekdanjega vodje kitajske centralne banke, ki je dejal:
"Zahodnemu finančnemu sistemu nismo konkurenca, temveč ga dopolnjujemo."
In ko ljudje vedno pravijo: "Ja, ampak obstaja alternativni sistem, kitajski alternativni sistem
SWIFT", ki je tako alternativen, da se preprosto imenuje drugače in deluje v omrežju SWIFT.
Tehnično gledano gre preprosto za omrežje SWIFT z drugim imenom.
Druge možnosti ni.
Na tej ravni zelo usklajeno sodelujejo in skrbijo za financiranje vojn na obeh straneh, tako kot so to počeli nekoč.
Da financirajo motnje na obeh straneh ter jih organizirajo in strukturirajo tako, da koristijo vsem vpletenim.
Da. Torej so ti - zdaj ste govorili o različnih motečih dogodkih - ali spadajo skupaj ali so to stvari, ki so - kot sem že vprašal
- vzporedne in imajo po naključju nekaj opraviti druga z drugo?
Ali prepoznate skupno nit, ki se vleče skozi vse to?
Tako lahko jasno prepoznate skupno nit, ki je v bistvu odvisna od tega, kako daleč nazaj greste.
Če se vrnemo na konec 19. in začetek 20. stoletja, je bila ena od odločilnih tem zagotovo evgenika .
Evgenika je izum Britancev.
Načeloma je šlo za rasno teorijo, vzgojo človeške vrste in optimizacijo človeške vrste.
To se je iz Velike Britanije preneslo tudi v Ameriko.
Obstajala sta tudi evgenično gibanje in Svet za evgeniko.
To so bile uradne vladne institucije, ki so skrbele za optimizacijo vrst.
In seveda je bil cilj kaste, ki je imela ključno vlogo pri usmerjanju in podpiranju tega modela evgenike, imeti
relativno dolgočasen, nezahteven, ubogljiv delavski razred in vladajočo kasto, ki bi izkoristila to razpoložljivo maso.
Zato je gotovo odločilen dejavnik evgenika, ki jo danes srečujemo kot bioetiko, kot bio-digitalno konvergenco.
Izraz transhumanizem je skoval Julian Huxley, vodja britanskega Eugeničnega društva.
Dvakrat je bil direktor britanskega Eugeničnega društva, pozneje pa je postal prvi generalni direktor Unesca.
Izraz evgenika se zelo pogosto pojavlja v Unescovem ustanovnem dokumentu in seveda je to v bistvu skupna nit,
ki se vleče skozi celotno zgodovino že več kot 100 let.
In ko so po Adolfu Hitlerju in režimu NSDAP ter nacističnem obdobju v svetu spoznali, da je bolje, da ne govorimo več o
evgeniki - ker je to seveda zagovarjal Adolf Hitler v svoji varianti rasne teorije -, so rekli, da
temu rečemo - Julian Huxley je rekel - transhumanizem.
To zveni veliko bolj progresivno, manj sumljivo kot rasna doktrina, a načeloma gre za agende,
s katerimi se danes srečujemo v novi preobleki.
Na koncu vse temeljijo na evgeniki.
Druga komponenta je tehnokracija .
Ta je nastala v New Yorku leta 1917 in se v tridesetih letih 20. stoletja prelevila v podjetje Technocracy Inc.
In to sta po mojem mnenju dva prevladujoča temeljna pojma - ne pravim, da gre za načrte, ampak za koncepte, ki se vedno znova
uporabljajo skozi generacije in se oblikujejo na različne načine.
Vendar pa so to odločilni dejavniki kinetičnega vojskovanja, kognitivnega vojskovanja, sprememb in motenj na
družbeni, socialni in psihološki ravni, ki določajo čas.
Če želite razčleniti, gre za evgeniko in tehnokracijo.
Seveda sta to zdaj dve gibanji, ki sta na koncu usmerjeni proti ljudem.
Ljudje govorijo o izboljšanju ljudi, prav s pomočjo možganskih vsadkov, saj jih spreminjajo v "neumno maso".
Vidite, da so ljudje namenoma izpostavljeni stvarem, ki zanje niso dobre - na primer pametnemu telefonu, ki
jih spreminja v "smombije" -, da bi jim ponudili rešitev, ki je na koncu spet v nasprotju z ljudmi.
Kateri ljudje to spodbujajo?
Težko, da. Ne moreš pogledati v glave zadevnih ljudi in samo špekulirati.
Toda iz Svetega pisma lahko razberete marsikaj.
In na koncu ima še vedno nekaj od tega - da, zdaj ljudje radi rečejo, da - neofevdalizma ali neokolonializma.
Vedno pravim, da gre pravzaprav za isti kolonializem in isti fevdalizem, ki sta vedno
obstajala, le orodja te kaste so se spremenila.
- Zato lahko danes seveda naredite nekaj v smislu propagande, medijske manipulacije, ki je na koncu koncev kognitivna vojna.
Navsezadnje ponavadi ne gre za vsebino sporočila, temveč zgolj za množico informacij.
Tako lahko le redki ljudje dejansko določijo prednostne naloge in filtrirajo novice, kaj je pomembno in kaj ne.
Načeloma torej literatura te kaste, ki zelo odkrito piše o tem, kaj načrtuje, večkrat govori v
prid samopodobi fevdalizma, tj. občutka izbranosti.
Ljudje radi rečejo tudi "modra kri", plemstvo, ki misli, da je nad običajnim prebivalstvom,
jaz pa vedno pravim, da nimajo pravice vladati.
Nihče ga ni, nikoli ga ni bilo in ga tudi nikoli ne bo.
Vsi so enaki, ti ljudje pa tega očitno ne vidijo tako.
Da. Alternativni mediji zelo pogosto govorijo o novem svetovnem redu - v smislu avtoritarne, centralizirane vlade
-, da se določeni klubi/klani v zakulisju dogovarjajo o stvareh, da bi od njih imel koristi ves svet.
Glavni mediji so to seveda označili za teorijo zarote.
Vprašanje je, kakšno je vaše mnenje o tem? Kaj je zdaj prav?
Da, izraz teorija zarote izvira iz dokumenta CIA, na katerega sem pravkar ponovno navezal povezavo v tem članku.
Seveda je bilo to takrat sproženo z namenom, da bi utišali kritike zgodbe o Johnu F. Kennedyju - z drugimi besedami, vsakdo,
ki je dvomil o uradni pripovedi, Warrenovem poročilu itd., je bil nato očrnjen kot teoretik zarote, tako da je
bil načeloma narejen poskus utišanja drugačnih glasov.
To je seveda izraz, ki ga je treba uokviriti , tako kot je bil v krizi s korono izraz zanikovalec korone ali kaj podobnega.
Tega ne smemo jemati resno.
Poleg tega morate na to gledati tako, da je zarota pravilo in ne izjema.
Če sem zaposlen v podjetju in me moj neposredni vodja nekako moti, kaj naj storim s svojimi petimi sodelavci?
Usklajujem se in nekako poskušam oblikovati enoto, ki lahko nekaj stori ali pa pove, da niste sami.
Temu bi lahko rekli celo zarota.
Toda na koncu gre za sodelovanje.
Sodelovanje je tisto, kar nas dela človeške.
To je spontani red.
Če želimo nekaj organizirati v skupnosti, v krogu prijateljev, potem tudi spontano naročimo, pokličemo, kdo nam lahko
pomaga, in nato oblikujemo majhno skupino, ki nekaj naredi.
Ti ljudje delajo enako.
Seveda obstaja še nešteto krogov.
Mnoge od njih že poznamo.
Najbolj znan je Svetovni gospodarski forum.
Zame je to bolj podobno oddelku za trženje, ki je tudi zelo javen.
Potem so tu še konference Bilderberg.
Tu je še Bohemian Grove.
Tu je Le Cercle.
Obstaja veliko takšnih institucij, možganskih trustov, fundacij, kjer se ljudje srečujejo v majhnih skupinah,
da bi v bistvu oblikovali program - ki sledi evgeniki in transhumanizmu - v širšem smislu.
Temu preprosto pravim sodelovanje. To je najbolj običajna stvar na svetu.
Težava je seveda v tem, da smo kot običajno prebivalstvo osredotočeni na druge stvari.
Da se osredotočimo na pozitivne stvari.
Če ustanavljamo zadruge, potem želimo zadrugo, potem želimo nekaj spremeniti v krogu prijateljev,
morda narediti nekaj v skupnosti in v lokalnem svetu.
To so pozitivni vidiki.
To je sodelovanje v korist skupine, v kateri ste.
Čeprav je povsem jasno, da ti krogi, ki se zasebno srečujejo, da bi sodelovali, običajno delujejo proti običajnemu prebivalstvu.
Ker uveljavljajo agendo, za katero nihče od nas ni glasoval in o kateri pogosto ne vemo ničesar, razen če
jo aktivno iščemo, raziskujemo in se z njo ukvarjamo.
Z drugimi besedami, po mojem mnenju to nima nobene zveze z zaroto.
V veliki meri gre za organizirani kriminal.
Ker če imam kot politik mandat in naj bi predstavljal voljo ljudi - če to razumete tako -,
potem bi seveda moral prisluhniti volji ljudi.
Obstaja pa znana študija iz Princetona, ki jo vedno rad omenim, iz leta 2017 - mislim, da ali 2015 -, ki je analizirala
korelacijo med voljo volivcev in realno politiko, in ta je nična.
Takrat se je naslov v eni od ameriških publikacij glasil: "Amerika ni več demokracija, Evropa se mora paziti, kaj prihaja."
To lahko označite za teorijo zarote, vendar so to le ljudje, ki se aktivno ukvarjajo s
propagando in nas želijo z njo diskreditirati.
Ali pa so to ljudje, ki se v to še niso poglobili in poskušajo v širšem smislu razumeti, kaj pomeni sodelovanje, če
misliš, da si v kasti, ki ima v lasti ali vsaj nadzoruje večino proizvodnih sredstev, tehnologije, industrije.
Zato se temu izrazu smejim.
Tega ne jemljemo resno.
Dejstvo je, da ta kasta tudi med seboj ni "zelena", ker jih moč mika, da bi si vzeli
vedno več in več zase - vedno, da sem to jaz.
Kako sploh drži skupaj?
Kako si lahko predstavljate, da se zdi, da obstaja načrt, ki mu sledijo že več generacij, čeprav niso v položaju,
da bi zares sodelovali - kot na primer zdaj na ravni skupnosti, ko želijo nekaj narediti za vas.
Kako si to lahko predstavljate?
Kako deluje takšna kohezija?
Pri upravljanju ljudje radi rečejo upravljanje po politiki.
Zato postavite varovalne ograje in načeloma je to nekaj podobnega kot transhumanizem, evgenika ali tehnokracija.
Z drugimi besedami, na podlagi pripovedi, ideologije, koncepta se premikate v eno smer.
Seveda so vmes tudi križišča in ovire.
Seveda obstajajo tudi notranji konflikti.
To se zelo dobro vidi v Ameriki, kjer obstaja konservativni blok, ki so ga takrat
sestavljali George Bush, Dick Cheney in tako naprej.
Celotna ta klika je konservativni blok moči in družinski klan, ki ima v Ameriki moč že več kot 100 let - zlasti družina Bush.
In potem je tu seveda bolj demokratično usmerjen blok moči - na primer Biden (zdaj mlajši), George Soros in Bill
Gates, to so financerji tega bolj levičarskega mehurčka.
Trenutno so na oblasti konservativci.
Potem so tu še finančniki, kot je Peter Thiel, ki se ima za liberalnega konservativca.
Seveda gre za notranji boj za oblast, saj gre na koncu seveda za to, kdo sedi na čelu mize in kdo ima besedo v omenjenem
novem svetovnem redu ali v sedanjem vladajočem sistemu.
Zato so med njimi zagotovo konflikti.
Toda tisto, kar je zelo dosledno , je, da vedno delujete na podlagi agende.
Z drugimi besedami, da se stvari vedno premikajo v smeri tehnokracije.
To lahko zdaj vidite tudi v Nemčiji.
Načeloma je vseeno, kdo je na oblasti, tudi zdaj po volitvah.
Nadaljnje prizadevanje je zeleno gospodarstvo s sledenjem CO2 in trgovanjem z emisijami.
Nič od tega ne bo odpravljeno ali spremenjeno.
- Nasprotno, zdaj se izvaja celostni biometrični nadzor z E-ID in digitalno denarnico državljanov ter podobnimi instrumenti.
Razlogi: Zdaj imamo migracijsko krizo, spodbujati moramo notranjo varnost in se bolje organizirati.
Tako zdaj uvajamo biometrijo in e-identiteto, da bi preprečili volilne goljufije itd., tako kot Amerika, medtem ko je prejšnja
vlada uvedla enak sistem, enako biometrijo in enak množični nadzor zaradi drugačnega potencialnega tveganja, in sicer virusa.
Tako je bilo rečeno, da za zdravje in globalno zdravje nujno potrebujemo biometrično
spremljanje in sledenje 2G ali 3G ter distopijo QR kod .
Na koncu boste imeli isti model, ki se sploh ne spremeni.
Načeloma se spreminja le tržni instrument.
Kako ga narediti sprejemljivega za prebivalstvo.
To pomeni, da imajo različne skupine skupni cilj, čeprav med seboj niso "zelene".
Občutek imam, da želijo normalnemu prebivalstvu odvzeti čim več.
Naj bo kognitivna, naj bo materialna, da jo obdržite zase.
So to posamezniki, družine ali velike družbe?
Kako so videti te strukture moči?
O Bog, kako dolgo bo to predavanje?
Obstaja ogromna mreža, na to ne morete natančno odgovoriti.
Na eni strani torej seveda obstajajo družinski klani, kot so Bushevi, ki načeloma že 100 let širijo svoja krila v
ameriški politiki, zbirajo sredstva in so načeloma kriminalni klan, ki prihaja na oblast ali je bil občasno na oblasti.
Kennedyjevi niso nič boljši.
Zaslužili so s tihotapljenjem opija, orožja in alkohola ter tam odraščali.
To je celotna vzhodna obala ZDA, ki v bistvu temelji na naslednikih Vzhodnoindijske družbe in trgovine z opijem.
V osrednjih medijih lahko zlahka preberete, da so Harvard, Princeton in vse te univerze
v bistvu ustanovili nekdanji opijski baroni.
In Kennedyjevi se iz tega ne izvlečejo.
Na eni strani so zagotovo družinski klani.
Po drugi strani pa obstajajo mreže, kot je konferenca Bilderberg.
Seveda je zanimivo, da imamo na eni strani Georgea Sorosa, Petra Thiela ali Erica Schmidta, ki
načeloma zelo javno zastopajo nasprotne ideologije.
Eden je levičarsko-demokratski - v primeru Erica Schmidta, nekdanjega šefa Googla -, drugi pa
desničarski liberalno-konservativni, kot je Peter Thiel.
V javnosti in medijih sta si diametralno nasprotna, nato pa se srečata na konferenci
Bilderberg, kjer sta oba v usmerjevalnem odboru.
To pomeni, da se tam razpravlja o nečem drugem kot v medijih, kjer je večina razprav verjetno le za šalo ali pa si
ljudje javno prizadevajo zagotoviti volilni delež ali moč.
- Medtem ko se digitalizacija in transhumanizem še naprej dogajata v ozadju in se ljudje zelo dobro razumejo.
Zato so ljudje običajno prijatelji tudi v zasebnem življenju.
To lahko vedno vidite v Bundestagu, ko se govori, da se prepiramo v pogovorni oddaji - nekako Zeleni proti CDU ter Levici in AfD.
Na koncu pa stojijo nekje na panelu, se smejijo in zabavajo skupaj.
To je pravzaprav klub.
In to, kar nam predstavijo v javnosti, je običajno nekaj podobnega telenoveli.
Da. Zelo ste močni pri objavljanju teh stvari.
Kako doseči, da vas ljudje poslušajo?
Najprej ne želim, da me kdo posluša.
Želim si, da bi ljudje poslušali sebe in svojo intuicijo, svoj notranji glas in svojo vest.
Ker, kot sem že dejal, ni pravice do vladanja.
Prav tako ni nikogar, ki bi ti ali meni karkoli narekoval.
Edina stvar, ki naj bi nas vodila v življenju, je naše osebno razumevanje resničnosti.
O tem se mora vsakdo odločiti zelo subjektivno.
Z drugimi besedami, v bistvu zbiram informacije in jih nato objavim - predvsem z vsemi viri, na podlagi katerih sem
prišel do svojih sklepov -, tako da jih lahko bralec sam razume in se nato odloči, ali bo prišel do enakih sklepov.
Na splošno se mi zdijo zelo logične in ne vem, kako bi si lahko izmislili kaj drugega.
Vendar se lahko vsak sam odloči.
Nočem, da bi mi ljudje verjeli.
Najslabše, kar lahko storite, je, da preprosto prevzamete in prilagodite mnenja ter verjamete vsakomur.
Poslušati morate le sebe.
Pomembno pa se mi zdi, da uporabljamo tudi prave izraze.
Če se torej imenujem prešuštnik, teoretik zarote ali kaj podobnega, seveda delam ljudem uslugo.
Teh izrazov ne boste našli v mojih besedilih.
Ker vedno ne gre za zarote, temveč za organizirani kriminal.
V bistvu gre za zelo preprost stavek: sledite denarju.
Sledite denarju, kar bi storil vsak detektiv, vsak inšpektor, ki želi rešiti zločin.
Tudi jaz delam enako.
Vsakega od mojih člankov lahko postavite pred sodišče in imate veliko možnosti za zmago, saj je načeloma vse dokazano.
In to ne s kakšnim videoposnetkom na YouTubu gospoda XY, ki je nekoč od nekoga slišal, da bi to lahko bilo
res, ampak običajno z izvirnimi dokumenti Unesca, CIA itd.
Potem lahko sami preberete, kaj ti ljudje dejansko počnejo in pišejo, kaj sporočajo, kaj za nazaj priznavajo in
priznavajo - kar se pogosto zgodi šele desetletja pozneje.
Zato morate uporabljati tudi prave izraze.
Zato uporabljam izraze, kot je ekonomija opazovanja .
Načeloma ne gre le za nadzor s polnim delovnim časom, temveč za zaslužek z nadzorom s polnim delovnim časom.
Navsezadnje velika tehnološka podjetja, ki izkopavajo zlato našega časa - podatke -, z njimi seveda zaslužijo ogromno denarja.
Vendar pa te podatke posredujejo tudi vladi ali tajnim službam.
To pa jim seveda omogoča dostop do posameznih heretikov, neverujočih kritikov, ki se nekako delegitimizirajo proti državi.
Z drugimi besedami, to je zelo nezdravo omrežje.
Benito Mussolini ga je takrat opisal kot popolno obliko fašizma: "Korporativizem.
Ko se država in korporacije združijo v nezdravo strukturo moči." In to je točno to, kar imamo.
Zato je ta struktura moči tako obsežna, zmedena in jo je težko razmejiti, saj politika
načeloma že dolgo ne odloča več o ničemer.
Načeloma nadnacionalne organizacije, njihovi zastopniki, njihovi možganski trusti in nekaj takega, kot so Združeni narodi, ki nam
nato predstavijo Agendo 2030 in trajnostne cilje, za katere nihče od nas ni glasoval, vendar jih nato izvajajo in uveljavljajo
ustrezne nacionalne vlade, sprejemajo odločitve že dolgo časa.
Načeloma je to proti volji ljudi, ki za to niso glasovali in nimajo nobene besede.
Zato je zame politika le izvršilna veja nadnacionalne strukture, ki se ne imenuje svetovna vlada, ampak globalno upravljanje.
To pa bo na neki točki zagotovo privedlo do vse močnejše strukture globalnega upravljanja.
Najpozneje takrat, ko bomo morali nekoč plačevati trajnostni davek ZN, o čemer se je že razpravljalo.
Nacionalne vlade pa bodo seveda še naprej obstajale.
To je tisto, kar vidite.
Tu lahko simuliram demokracijo in glasovanje ter volivcem še vedno dam občutek, da sodelujejo, vendar to na koncu ni res.
To torej pomeni, da strah vzbujajoče vlade enega sveta, ki bo sedela nekje v Ženevi ali New Yorku, verjetno ne
bo, ampak bodo obstajale te podenote, ki jih že imamo?
Točno tako, tudi to ni naprodaj.
Če želim v medijih še naprej predstavljati model demokracije in trditi, da je to najboljša demokracija vseh časov, potem seveda
ne morem govoriti, da imamo tukaj svetovno vlado, da se osem starejših gospodov srečuje
v zadnji sobi in odloča v imenu vsega sveta.
To seveda ni mogoče. Ljudje to seveda tudi vedo.
Zato bodo seveda še naprej obstajale nacionalne vlade, vendar bodo vedno obstajali novi instrumenti, ki
zahtevajo in zagotavljajo nadnacionalno suverenost.
Tako kot ta pogodba SZO, ki seveda zagotavlja, da na področju zdravstvenega varstva ne bodo več odločale
nacionalne vlade, ampak nadnacionalni konstrukt, ki bo narekoval, kaj se bo dogajalo v posameznih državah.
Da.
Zakaj mislite, da ljudje to prenašajo?
Vse več ljudi se zaveda, da so nezadovoljni s svojimi vladami, in bi morda celo pozdravili nov
začetek in se celo strinjali s svetovno vlado.
Da, obstaja presenetljivo veliko ljudi, ki menijo, da ni tako slabo.
Vendar so to običajno ljudje, ki si ne ogledajo stvari podrobneje.
Vsakdo, ki se ima za demokrata - še posebej zdaj v Švici kot demokrat na lokalni ravni -, želi vplivati na svojo skupnost.
To pomeni, da želi imeti besedo, povedati svoje mnenje, predstaviti svoje argumente -
za in proti - in nato nekako najti soglasje.
To je pravzaprav demokracija.
Gre za proces, pogosto tudi za konflikt, razpravo, diskurz, ki ga je treba nekje razrešiti.
To se seveda ne zgodi.
Mislim, da veliko ljudi nima pravega pregleda, ker v svojem običajnem delovnem življenju preprosto nimajo časa.
Kdo ima čas, da bi štiri, šest ali osem ur zvečer raziskoval nekaj, če to ni dobro predstavljeno v knjigi?
Ko se pogovarjaš z ljudmi na ulici, dobiš občutek, da se vsi nekako strinjajo s tabo, da so
latentno nezadovoljni, vendar ne storijo ničesar.
Mediji nas prepričujejo, da samostojni novinarji, kot sva midva, predstavljajo največ 20 odstotkov prebivalstva.
Ali je res tako?
Ne, tega ne vidim tako.
Vedno rad navedem primer referenduma v Švici - takrat o koronavirusu in zakonu Covid.
Na prvem referendumu je bil zakon sprva celo zavrnjen.
Pregledal sem te napovedi - ali napovedi - in v nekem trenutku je bil rezultat, mislim, da je bil: 47 odstotkov je
zavrnilo ta zakon, kar je pomenilo, da je bil vendarle sprejet.
Vendar je 47 odstotkov prebivalcev že na prvem referendumu glasovalo proti uvedbi tega režima - sistema sledenja in nadzora.
Menim, da je večina medijev, ki prikazujejo ta kritični mehurček, popolnoma pretirana.
Seveda moraš ljudem dati občutek, da so nekako čuden, nor, kritičen del populacije in da so absolutna manjšina, ja.
Takrat se počutite nemočni.
To seveda ustvarja občutek nemoči in nemoči ter zagotavlja, da ljudje še naprej apatično sedijo doma na
kavču in se seveda jezijo, ker ne morejo ničesar storiti.
Jaz pa na to gledam povsem drugače, saj, kot sem že rekel, ko si v mestu, v analognem prostoru in se pogovarjaš z ljudmi, precej
redko srečaš nekoga, ki res misli, da je vse dobro, ki je res navdušen nad nemško vlado, ameriško vlado, pa
naj bo to Trump ali tisti pred njim, ali švicarska vlada.
V javnosti, v lokalu, na vlaku, boste le stežka srečali koga, ki bi bil popolnoma navdušen.
Po mojih opažanjih so ljudje, ki jih srečujete in o njem govorijo pozitivno, v manjšini.
To je 20, 18, 25, 15 odstotkov, odvisno od tega, kam greste, morda celo 30 odstotkov.
Vendar menim, da je to manjšina.
Menim, da je 60, 70 odstotkov prebivalcev spoznalo, da so bili prevarani, da gre za fasado in da je nezadovoljstvo zelo veliko.
Menim, da med njimi - recimo 60 ali 70 odstotkov - velik del tega bloka še ni dovolj samozavesten, da bi to javno izrazil.
Seveda obstaja strah, da bo delodajalec izvedel za to, da boste imeli slabše pogoje v službi, da se ne boste smeli
več družiti v teniškem ali strelskem klubu, da vas bodo prijatelji imeli za gobavca, ki ima čudne teorije.
Vendar menim, da če o tem odkrito spregovoriš - in to je moja izkušnja -, hitro ugotoviš, da je veliko ljudi zelo kritičnih.
Pomembno je, da ne uporabljamo izrazov, ki jih predlaga vladajoča kasta, propagandni aparat.
Zato ne govorite o podnebnih spremembah, če vam kdo govori o podnebnih spremembah, govorite o varstvu okolja.
Ko nekdo govori o akumulaciji kapitala in zlobnih milijarderjih, kot je Elon Musk, govorite o zlobnih milijarderjih, kot sta Soros
in Gates, ki prav tako na koncu kriminalno organizirajo in sodelujejo pri uvajanju
stvari, za katere nihče od nas ni glasoval.
Poskusite stvari opisati z ustreznejšimi izrazi.
Ne gre za teorije zarote, gre za organizirani kriminal in preiskovalno novinarstvo, gre za kriminologijo.
Pri državi nadzora ne gre nujno za državo nadzora, temveč za gospodarstvo nadzora, saj gre za zelo tesno povezavo
med korporacijami in državnim aparatom ter tajnimi službami.
Če torej poskušate k ljudem pristopiti s pravim besednjakom, se lahko z drugo stranjo - v
narekovajih - pogovarjate tudi na zelo konstruktiven način.
To vedno znova doživljam, ko se pogovarjam z ljudmi, ki bi jih opisali kot popolnoma "woke" ali "s povsem nasprotnega brega",
a se lahko o tem z mano odlično pogovarjajo, ker se zavzemam tudi za varstvo okolja in nihče ne mara mikroplastike v hrani.
Prav tako ne podpiram supermilijarderjev, kot so Musk, Soros ali Gates, ki lahko s svojim denarjem kupijo toliko
vpliva, da v Ameriki in Afriki ubijajo ljudi z drogami prek kampanj, ki so v bistvu le škodljive.
Od sterilizacije do smrti, vse, kar se je zgodilo v preteklosti.
Torej, če poskušate ljudi le dvigniti - in mislim, da se mora vsakdo ozreti nase -, saj je seveda veliko ljudi
še vedno zelo razočaranih nad krizo koronavirusov, nad svojimi sosedi, nad svojim delodajalcem.
Če pa ste malo bolje obveščeni in imate malo več vpogleda kot drugi ter ste te stvari že videli, potem
imate tudi odgovornost, da malo popustite in ste bolj razumni ter še vedno pristopite k ljudem.
Ker smo ena vrsta, si moramo ta življenjski prostor nekako deliti skupaj.
In če se bomo še naprej delili na tiste, ki so za in tiste, ki so proti Koroni, na tiste, ki so za in tiste, ki so proti migraciji,
ter na tiste, ki so za Trumpa, na tiste, ki so proti Trumpu, ter na Merz in BlackRock v Nemčiji. Bolj ko se takšne
razdiralne naracije vnašajo med prebivalstvo, bolj se moramo ukvarjati sami s seboj in s horizontalnimi konflikti.
Težava - kot smo videli leta 2008 v gibanju Okupirajmo Wall Street - je na vrhu.
Nazadnje so se ljudje, levi in desni, skupaj ozrli navzgor, ko je bil dogodek Occupy Wall Street.
V celotnem spektru je bil opazen velik zagon, saj so ljudje prepoznali, da so za to odgovorne centralne banke: To so
centralne banke, to so velike banke, ki jih moramo reševati z našim denarjem, z našimi davki v višini več milijard.
In niso imeli tega horizontalnega konflikta.
Potem pa se je, zlasti v Ameriki, ponovno pojavilo gibanje Tea Party in to, kar je postalo progresivno "woke" .
In spet so ljudje v horizontalnem konfliktu in si razbijajo glave, namesto da bi se dejansko
ukvarjali s problemom, ki je ponavadi pogled navzgor.
Da.
In v kolikšni meri smo zdaj prepuščeni na milost in nemilost temu procesu ali se lahko branimo, se
oborožimo pred tem, kar naj bi nam nekaj storilo?
S tem se strinjamo, zato mu podelimo pooblastila.
Po drugi strani pa, če vzamemo moč v svoje roke, jim jo tudi odvzamemo - tako rekoč te priložnosti.
Več ljudi kot to počne, večji in obsežnejši postaja ta proces.
Kaj svetujete ljudem?
Najprej morate seveda razumeti, da več kot je propagande, več kot je dvomljivih,
shizofrenih pripovedi, več je upravljanja z ogorčenjem.
Danes je torej tema A, zaradi katere morate biti ogorčeni.
Naslednji dan je tema B, zato morate biti ogorčeni.
Bolj ko se to dogaja, bolj je to znak, da v slonokoščenem stolpu vlada določena panika, saj
zaupanje v politiko in državo seveda pada že desetletja.
Zaupanje v javno radiotelevizijo upada.
Volilna udeležba pada in pada.
Z drugimi besedami, vse več ljudi očitno spoznava, kaj jim vlada in da to nima veliko skupnega z
demokracijo, so razočarani in se obračajo stran.
In seveda večina ljudi to stori v določeni agoniji - z drugimi besedami, v razočaranju -, tako da se preprosto ne
želijo več ukvarjati s tem, temveč se osredotočijo na svoje zasebno življenje, na stvari, na katere lahko vplivajo.
In to je pravzaprav pravilno.
Če se ne bi ukvarjal z novinarstvom, tega pogosto ne bi gledal, saj se pogosto zgodi, da groteskno
pripovedovanje zgodb preprosto žali vašo inteligenco.
Vendar morate ljudem svetovati, naj to prepoznajo: Še vedno smo več!
Če torej vzamemo pogoje vlade s policijo ali državno upravo in jih primerjamo s številom ljudi, ki živijo v tej državi kot
prebivalstvo, potem imamo ogromno razliko med aparatom - državnim aparatom, sistemom, kakor koli ga že
imenujemo - in prebivalstvom, ki ima dejansko moč.
To je pravzaprav tudi ideja demokracije, da odloča suveren.
Ta občutek je še posebej izrazit v Švici.
Zelo hitro dobiš občutek, da ti zvezna vlada nekako narekuje, če nisi vprašan.
Zdaj imamo te okvirne sporazume EU, kar pomeni: "Poskušajo nekako zaobiti referendum in jim ni treba, da gre v Svet držav."
Skušate se nekako izvleči iz tega.
Ljudje morajo preprosto aktivno sodelovati.
Demokracija je proces. Če je to že "najboljši model" - in verjetno je to eden najboljših modelov, ki jih poznamo in imamo
ter imamo tudi določene praktične izkušnje -, če se želite vključiti in ga aktivno pripeljati do pozitivnih
rezultatov, se morate vključiti in to na lokalni ravni.
Ker iz Chura ne moreš vplivati na zvezni svet v Bernu.
Lahko pa poskrbite, da vam bo občinska uprava prisluhnila, prispevala svoje mnenje in določila smernice.
In če to stori dovolj občin in dovolj občinskih voditeljev ukrepa v kantonu, kanton pa v
Bernu, potem imate moč, da nekaj spremenite.
Corona bi bil zagotovo povsem drugačen, če ne bi bilo toliko svobodnih medijev in toliko nasprotovanja.
Bodite aktivni, vstanite s kavča in ne uživajte v krizi, kot da bi šlo za celovečerni film.
To je življenje vseh nas in lahko ga oblikujemo, saj prihodnost ni vnaprej določena, ampak jo lahko spremenimo že zdaj.
Da, najlepša hvala za vašo oceno in da ste z nami delili svoje znanje.
Ali želite na koncu še kaj povedati občinstvu?
Da, to je bila skoraj zaključna izjava, vendar se morate zavedati, da ste vi sami moč,
sprememba, pozitivna prihodnost in da je življenje lepo.
Življenje je lepo in vse drugo, v kar nas ljudje poskušajo prepričati - pa naj gre za strah, strah pred vojnami,
strah pred digitalizacijo itd. -, je sredstvo za prevlado.
Življenje je lepo.
Živite motivirano, srečno in izpolnjeno življenje s svojo družino, z lokalnim okoljem, ki ga imate, in v nobenem primeru ne
dovolite, da bi vas potisnili v odnos strahu ali agonije , v katerega nas želijo potisniti mediji,
propagandni aparat, saj so na koncu že dosegli svoj cilj.
Prihodnosti torej ni treba napovedovati, temveč jo je treba oblikovati, kot je nekoč dejal Antoine de Saint-Exupéry.
Menim, da morate to doseči z aktivnim in srečnim življenjem, saj je srečno življenje prava revolucija.
Najlepša hvala za intervju. Vse najboljše, gospod Regenauer.
Hvala za povabilo.