Då inser man att de alla följer samma agenda.
Men det betyder inte att det inte kan orsaka krig.
Tyvärr är krig den bästa affärsmöjligheten för den härskande kasten.
Det som presenteras för oss i offentligheten är oftast något som liknar en såpopera.
Om jag vill fortsätta att presentera demokratimodellen i medierna och säga att det är den bästa demokratin genom tiderna, då kan
jag naturligtvis inte gå ut och säga att vi nu har en världsregering här, att det på något sätt är åtta äldre herrar som
träffas i ett bakre rum och sedan bestämmer för hela världen.
Naturligtvis är det inte möjligt.
Så var aktiv, res dig från soffan och konsumera inte krisen som om den vore en spelfilm.
Det är allas vårt liv och vi kan forma det, eftersom framtiden inte är bestämd , vi kan fortfarande ändra den nu.
Idag reste jag till Schweiz för att prata med en speciell man.
Han är en person som känner till både detaljerna och helheten, och som kan knyta ihop de olika aspekterna till en röd tråd.
Han är född 1978 och är musiker, författare till olika böcker, verksamhetschef,
radiopresentatör, entreprenör och managementkonsult.
Han har bott och arbetat i 20 olika länder, talar fem språk och har därmed skaffat sig en heltäckande bild av världen.
Han är inte någon som bara återger andra åsikter eller använder sig av berättelser,
utan går själv till botten med saker och ting.
Välkommen till Studio Chur idag, Tom-Oliver Regenauer.
Tack så mycket för inbjudan. Ja, med nöje.
Idag talar vi om "Maktstrukturer" eller "Vem styr världen?".
Min första fråga - låt oss börja med världssituationen - det är krig i världen igen, i Ukraina,
i Gazaremsan, i Jemen, vapen byggs upp överallt.
EU har nu återigen beslutat att lägga 150 miljarder på att bygga upp produktionskapacitet för vapen och logistik.
Samtidigt finns dessa spänningar mellan stormakterna USA, Ryssland och Kina - de ökar enormt.
Men Europa, Mellanöstern, Indien, Pakistan, Iran - det händer också mycket överallt.
Och samtidigt är vi på väg mot maskinålderns höjdpunkt.
Allt som kan digitaliseras håller på att digitaliseras - från valuta och centrala digitala valutor till artificiell
intelligens, som i slutändan kommer att genomsyra allt och alla.
Vi har hört talas om hjärnimplantat som förvandlar människor till ett slags cyborg - en människa-maskin eller en maskin-människa,
om det nu fortfarande är en människa överhuvudtaget.
Och min första fråga är till er: är denna utveckling slumpmässig och oberoende av varandra eller
finns det någon form av agenda eller plan bakom den?
Det beror alltid på ur vilket perspektiv man ser det.
Så jag kallar det alltid - eller folk gillar att kalla det - polykrisen .
Så å ena sidan har vi den tekniska aspekten, som går i riktning mot transhumanism eller som i
princip är ett resultat av teknokratirörelsen.
Det började 1917 på USA:s östkust med teknokratirörelsen , som sedan - om man följer det i detalj - utvecklades till
digitaliseringsindustrin, plattformsekonomin eller observationsekonomin - beroende på vad jag kallar det.
Det är förvisso den tekniska aspekten.
Å andra sidan har vi naturligtvis den militära aspekten, det militärindustriella komplexet, som man brukar säga.
Kriget försvann aldrig. Så det är inte så att det är krig igen nu. Det har alltid varit krig.
Jag tror - om jag minns rätt - att USA inte har varit i krig på 17 eller 14 år sedan landet grundades.
Det säger en hel del.
Därför har vi faktiskt en situation med 5G-krigföring, det vill säga femte generationens krigföring.
Och det handlar inte bara om kinetisk krigföring , utan även om kognitiv krigföring , vilket vi också talar om om och om igen.
Nato har en egen webbplats som heter NATO Innovation Hub.
Allt handlar om kognitiv krigföring.
Och det för oss snabbt tillbaka till teknikaspekten, för vi är alla bekanta med vad jag alltid kallar "smombies" -
smartphones och zombies - när de går omkring på gatan. -
De flesta människor tillbringar mycket tid på sin smartphone, även när de rastar hunden eller tar en promenad med barnet.
Och det är bara invasiv teknik.
Och detta har naturligtvis en effekt på våra hjärnor, på våra fysiska kroppar och även på våra mentala tillstånd.
Det är därför vi har en så kallad isoleringsepidemi.
Så människor blir alltmer ensamma och fokuserar på denna färgstarka, digitala värld, som jag sedan kallar
"Truman Show", precis som en bok heter - det är den sista.
Så det är faktiskt svårt att svara på den här frågan i ett nötskal.
Eftersom det är en så bred agenda för denna 5G-krigföring, som - å ena sidan - tydligt rör sig mot kinetisk krigföring och därför
också störningar i det globala ekonomiska och monetära systemet.
Och å andra sidan finns det en mycket stark komponent av kognitiv krigföring, där det arbetas på alla fronter.
Från NATO:s sida, från de stora teknikföretagens sida och sedan också, till exempel, i den vidare formen av
detta, den transhumanistiska agendan, där vi sedan snabbt kommer fram till Neuralink eller liknande.
Där vill Elon Musks företag skapa hjärnimplantat och kopplingen till AI, molnet.
Detta är den bio-digitala konvergensen, dvs. sammansmältningen av människa och maskin, i en bredare bemärkelse.
Och vid någon tidpunkt är frågan förstås: I vilken utsträckning är du fortfarande människa?
Så det är en mycket komplex fråga, och jag skulle gärna hålla en tvåtimmarsföreläsning om den.
Så det är svårt att svara på i ett nötskal.
Men om vi bryter ner det hela är verkligheten den att vi befinner oss i en polykris och förmodligen står
inför en störning av aldrig tidigare skådad omfattning.
Frågan är hur snabbt de kommer att ske och i vilken form de kommer att vara störande.
Så den här digitaliseringen - eller det teknokratiska-transhumanistiska - kommer säkert att
vara en gradvis process, en gradvis förändring som också kommer att ta generationer att få fotfäste.
Det andra kan ske mycket snabbare - kinetiskt krig - i princip saknas den avgörande elden på rätt plats och då kan det utlösa en
eldsvåda - oavsett om det är i Mellanöstern eller om scenariot är Taiwan, Kina, USA eller om det är Ryssland, Nato,
Ukraina, så vi står verkligen inför störande tider och "obehagligt" nog förmodligen också krigsliknande tider.
Låt oss gå tillbaka till den nationella nivån.
Det finns dessa motstridiga nationer: USA, Ryssland och Kina.
Har de alla olika syften eller är det i princip samma sak?
Från det övergripande perspektivet kallar jag alltid detta för 2D- och 3D- eller 4D-nivån för politik eller geopolitik.
På 2D-nivå ser vi faktiska konflikter - nu förstås mellan Ukraina och Ryssland - där människor dör, alldeles för
många människor, i ett kinetiskt krig som faktiskt förs.
På nivån ovanför, på 3D-nivån så att säga, finns institutioner som FN eller Bank for International Settlements i Basel.
Och om man tittar på historien om till exempel första eller andra världskriget, så är det i dessa
institutioner och organisationer som förhandlingarna äger rum.
Så där det inte finns något krig, där de relevanta beslutsfattarna möts och sedan ser vad de gör.
Med andra ord ser det naturligtvis ut så här ur den normala arbetande, krigförande befolkningens
perspektiv, och det är också så att det finns en kinetisk konflikt, att det finns en krigsrisk.
Kina, Amerika, att kriget rasar i Ukraina.
Å andra sidan måste det erkännas att dessa 193 FN-medlemsstater alla har förbundit sig att följa Agenda 2030
och att de stöder och genomför den i enlighet med detta.
Detta kan ses mycket tydligt i det faktum att Amerika för närvarande introducerar ett "Immigration OS", dvs. ett
migrationsoperativsystem, med Palantir, som i princip ackumulerar en aldrig tidigare skådad mängd data,
driver big data pooling och därmed får den transparenta medborgaren att se nästan vacker ut.
Det är mycket värre än så.
Så allt - från fitness trackers till smartphones - allt som på något sätt är tillgängligt i form av data "poolas"
och rullas sedan i princip ut via migrationsfrågan på ett sådant sätt att migrationsproblemet bekämpas.
Naturligtvis händer samma sak nu i Tyskland på ett liknande sätt, i och med att vi nu får det
digitala ID:t och den digitala plånboken där i Tyskland.
Vi behöver sedan lämpliga betalkort för migranterna.
Allt detta kommer sedan att övervakas fullt ut och Ryssland kommer att göra exakt samma sak.
För två dagar sedan kom det rapporter om att migrationsfrågan nu också debatteras livligt i Ryssland, att det
digitala ID-kortet införs även där, att digitala pengar kommer att införas även där i form av digitala rubel.
Så agendan går i princip ut på att - om man tittar på de 17 hållbarhetsmålen och sedan delmålen.
Särskilt punkt 16 är mycket intressant, eftersom den handlar om institutioner och så vidare.
Då inser man att de alla följer samma agenda.
Men det betyder inte att det inte kan orsaka krig.
Tyvärr är krig den bästa affärsmöjligheten för den härskande kasten.
Å ena sidan inom upprustning, där företagen, precis som det farmakologiska-digitala-finansiella
komplexet, kan berika sig i förväg genom att driva upprustning, ReArm Europe etc. med von der Leyen.
Det handlar om miljarder, hundratals miljarder, som sedan flödar in i dessa företag och till en uppsvälld
aktiemarknadsinfrastruktur och stigande aktiekurser.
Å andra sidan är krig i sig naturligtvis en bra affär för människorna på den tredje nivån ovanför.
För det första kan de introducera saker som aldrig skulle vara möjliga i en normal fredstid.
I krig och kärlek är allt tillåtet och tyvärr är det så det är.
I krig kan de förverkliga saker som annars aldrig skulle vara möjliga, se Bretton Woods
finansiella system efter andra världskriget.
Eller rättare sagt, det var bara två dagar innan det officiella andra världskriget tog slut, när det
nya världsfinanssystemet redan var under förhandling.
- Detta visar också att detta uppenbarligen var prioriterat.
Inte att kriget tar slut och att folk dör, utan att det här systemet implementeras ; Bretton Woods och därmed dagens
globala finansiella system och därför - man måste se det på en högre nivå - även Bank for International Settlements (BIS).
Samtidigt som det pågår ett krig träffas delegater och representanter för dessa länder i en mycket
harmonisk atmosfär och har sina styrelsemöten, där helt andra saker beslutas och planeras:
Vad gör man under och efter kriget och vem tjänar mest?
Jag kan hänvisa er till min artikel, som kallas BRICS-bluffen .
Det handlar om konglomeratet på den finansiella nivån, det vill säga de asiatiska bankerna, Bank for
International Settlements, Internationella valutafonden, Världsbanken och hur de hänger ihop.
Och det finns ett fint citat där från den tidigare chefen för den kinesiska centralbanken, som sa:
"Vi är inte en konkurrent till det västerländska finansiella systemet, vi kompletterar det."
Och när folk alltid säger: "Ja, men det finns ett alternativt system, kinesernas alternativa SWIFT-system",
som är så alternativt att det helt enkelt kallas något annat och körs på SWIFT-nätverket.
Tekniskt sett är det helt enkelt SWIFT-nätverket med ett annat namn.
Det finns inget alternativ.
De samarbetar mycket harmoniskt på nivån och ser till att de finansierar krig på båda sidor, precis som de brukade göra.
Att de finansierar störningar på båda sidor och organiserar och strukturerar dem på ett
sådant sätt att det gynnar alla inblandade.
Ja. Så är dessa - du har nu talat om olika störande händelser - hör de ihop eller är de saker som - som jag redan har frågat -
är de parallella och bara råkar ha något att göra med varandra?
Eller kan du se en röd tråd som löper genom allt detta?
Så du kan tydligt känna igen den röda tråden och det beror i princip på hur långt tillbaka du går.
Så om man går tillbaka till slutet av 1800-talet och början av 1900-talet är ett av de viktigaste ämnena helt klart eugenik .
Eugenik var en uppfinning av britterna.
I princip handlade det om rasteori, avel av människosläktet och optimering av människosläktet.
Det var också det som spreds från Storbritannien till Amerika.
Det fanns också en eugenikrörelse och ett eugenikråd.
Det här var alltså officiella statliga institutioner som arbetade med att optimera arterna.
Och naturligtvis, från den kast som var avgörande för att styra och gynna denna - denna modell för eugenik - var målet
naturligtvis att ha en relativt tråkig, krävande, lydig arbetarklass och en härskande kast
som skulle använda sig av denna disponibla massa.
Så en avgörande faktor är helt klart eugeniken, som vi idag möter som bioetik, som bio-digital konvergens.
Och just termen transhumanism myntades av Julian Huxley, chef för British Eugenics Society.
Han var två gånger direktör för British Eugenics Society och senare den första generaldirektören för UNESCO.
Termen eugenik förekommer mycket ofta i Unescos grunddokument och sedan är detta naturligtvis i princip en
röd tråd som har löpt genom hela historien i över 100 år.
Och när man efter Adolf Hitler och NSDAP:s regim och nazitiden i världen insåg att det var bättre att inte tala om eugenik längre
- för det var ju det som Adolf Hitler förespråkade i sin rasteoretiska variant - så sa man, vi kallar
det - Julian Huxley sa - vi kallar det transhumanism.
Det låter mycket mer progressivt, mindre misstänkt som rasläror, men i princip är det
dessa agendor som vi möter i dag i en ny skepnad.
I slutändan är de alla baserade på eugenik.
Och den andra komponenten är teknokrati .
Detta är vad som uppstod i New York 1917 och sedan blev Technocracy Inc. på 1930-talet.
Och det här är de två dominerande, tror jag, underliggande - jag säger inte planer, de är koncept - de är i
slutändan koncept som används om och om igen över generationerna och paketeras på olika sätt.
Men i slutändan är detta de avgörande faktorerna i kinetisk krigföring, i kognitiv krigföring, i
förändring och störning på en samhällelig, social och psykologisk nivå, och de bestämmer tiderna.
Så om du vill bryta ner det, är det eugenik och teknokrati.
Naturligtvis är detta nu två rörelser som i slutändan är riktade mot människor.
Man talar om att förbättra människor, just genom hjärnimplantat, eftersom de förvandlas till denna "dumma massa".
Man kan se att människor medvetet utsätts för saker som inte är bra för dem - till exempel smarttelefonen, som
förvandlar dem till "smombies" - för att erbjuda dem en lösning som i slutändan går emot människor igen.
Vilken typ av människor driver detta framåt?
Svårt, ja. Man kan inte titta in i huvudet på de berörda personerna och bara spekulera.
Men man kan utläsa mycket ur skrifterna.
Och i slutändan har det fortfarande något av detta - ja, folk gillar att säga det nu - neo-feodalism eller neo-kolonialism.
Och jag säger alltid att det här faktiskt är samma kolonialism och samma feodalism som alltid har
funnits, bara verktygen för den här kasten har förändrats.
- Så vad man kan göra i dag är naturligtvis propaganda och mediemanipulation, vilket i slutändan är kognitiv krigföring.
När allt kommer omkring handlar det vanligtvis inte om innehållet i meddelandet, utan helt enkelt om informationsmassan.
Det är alltså väldigt få människor som faktiskt kan prioritera vad de tar in och filtrera
nyheter, vad som är viktigt och vad som inte är viktigt.
Så i princip talar litteraturen från denna kast, som skriver mycket öppet om vad den planerar, upprepade gånger till
förmån för en självbild av feodalism, dvs. att känna sig utvald.
Folk gillar också att säga "det blå blodet", adeln som tror att de står över den normala befolkningen, medan
jag alltid säger att det inte finns någon rätt att härska.
Det har ingen, det har aldrig funnits och det kommer aldrig att finnas.
Alla är lika och dessa människor ser det uppenbarligen inte på det sättet.
Ja. Sedan talar alternativa medier väldigt ofta om en ny världsordning - i betydelsen en auktoritär, centraliserad
regering - att vissa klubbar/klaner kommer överens om saker i bakrummen så att världen kan dra nytta av dem.
Mainstreammedierna avfärdar naturligtvis detta som en konspirationsteori.
Frågan är vad du tycker om det här? Vad är rätt just nu?
Ja, jag menar, termen konspirationsteori går tillbaka till ett CIA-dokument, som jag just
har länkat till igen i den aktuella artikeln.
Detta lanserades naturligtvis på den tiden för att tysta kritikerna av John F. Kennedy-historien - med andra ord, alla som
hade några tvivel om den officiella berättelsen och Warren-rapporten etc. blev sedan uthängda
som konspirationsteoretiker, så att man i princip försökte tysta avvikande röster.
Så det är naturligtvis en inramande term, precis som termen coronaförnekare eller något annat var i coronakrisen.
Detta ska inte tas på allvar.
Dessutom måste man se det på det här sättet, konspiration är regeln och inte undantaget.
Om jag är anställd i ett företag och på något sätt störs av min chef, vad gör jag då med mina fem kollegor?
Jag samordnar och försöker på något sätt bilda en enhet som antingen kan göra något
åt det eller tala om att du inte är ensam.
Man kan till och med kalla det för en konspiration.
Men i slutändan är det ett samarbete.
Så samarbete är det som gör oss till människor.
Det är en spontan ordning.
Om vi vill organisera något i samhället, i vår vänskapskrets, så har vi också en spontan beställning genom att ringa vem som kan
hjälpa oss och sedan bildar vi en liten grupp för att göra något.
Så de här människorna gör samma sak.
Och det finns naturligtvis otaliga cirklar.
Vi känner till många av dem vid det här laget.
Den mest välkända är World Economic Forum.
För mig är det mer som marknadsavdelningen, den är också väldigt offentlig.
Sedan har vi Bilderbergkonferenserna.
Sedan finns det Bohemian Grove.
Det finns Le Cercle.
Det finns massor av sådana institutioner, tankesmedjor, stiftelser, där människor träffas i små grupper
för att i princip forma en agenda - som följer eugenik och transhumanism - i en bredare bemärkelse.
Och jag kallar det helt enkelt för samarbete. Det är den mest normala saken i världen.
Problemet är förstås att vi som normalbefolkning fokuserar på andra saker.
Så att vi fokuserar på det positiva.
Om vi startar kooperativ, då vill vi ha ett kooperativ, då vill vi göra skillnad i vänkretsen,
kanske göra något i samhället och i kommunfullmäktige.
Det är positiva aspekter.
Detta är ett samarbete som gynnar den grupp du ingår i.
Samtidigt som det är helt klart att dessa kretsar, som träffas privat för att samarbeta,
vanligtvis arbetar mot den normala befolkningen.
För de driver igenom en agenda som ingen av oss röstade på och som vi ofta inte vet någonting om om vi inte
aktivt söker upp den, undersöker den och engagerar oss i den.
För mig har detta med andra ord inget med konspiration att göra.
Detta är till stor del organiserad brottslighet.
För om jag har ett mandat som politiker och ska representera vad folkets vilja är - om man ser det på det
sättet - så måste jag naturligtvis lyssna på folkets vilja.
Men det finns en välkänd Princetonstudie, som jag alltid vill nämna, från 2017 - jag tror det var 2015 -
som analyserade korrelationen mellan väljarnas vilja och realpolitik, och den är noll.
Vid den tidpunkten löd rubriken i en amerikansk publikation: "Amerika är inte längre en
demokrati, Europa bör akta sig för vad som komma skall".
Så du kan kalla det en konspirationsteori, men det är bara människor som antingen aktivt deltar
i propaganda och vill misskreditera oss med den.
Eller så är det de människor som inte har undersökt det och som försöker förstå, i en bredare bemärkelse, vad samarbete innebär
när man tror att man tillhör en kast som äger eller åtminstone kontrollerar majoriteten
av produktionsmedlen, tekniken, industrin.
Så ja, jag brukar skratta åt termen.
Jag tar det inte riktigt på allvar.
Ja, faktum är att den här kasten inte heller är "grön" sinsemellan, eftersom makten frestar dem att ta mer
och mer för sig själva - alltid att jag är den enda.
Hur håller den ens ihop?
Hur kan du tänka dig att det verkar finnas en plan som de har följt i generationer, även om de inte är i stånd
att verkligen samarbeta - som nu, till exempel, på samhällsnivå, där de vill göra något för byn.
Hur kan du föreställa dig det?
Hur fungerar en sådan sammanhållning?
Inom management brukar man säga management by policy.
Så du sätter upp skyddsräcken och i princip är det något som transhumanism eller eugenik eller teknokrati.
Med andra ord rör man sig i en riktning på grundval av en berättelse, en ideologi, ett koncept.
Naturligtvis finns det korsningar och hinder däremellan.
Naturligtvis finns det också interna konflikter.
Man kan se detta mycket väl i Amerika, där det finns ett konservativt block, som vid den tiden
bestod av George Bush och Dick Cheney och så vidare.
Och hela den här klicken är det konservativa maktblocket och en familjeklan som har utövat makt i
Amerika i över 100 år - särskilt familjen Bush.
Och så finns det naturligtvis det mer demokratiskt orienterade maktblocket - till exempel Biden (nu i det yngre
fallet), George Soros och Bill Gates, dessa är finansiärerna av denna mer vänsterinriktade bubbla.
För närvarande är det de konservativa som sitter vid makten.
Sedan har vi ofta finansiärer som Peter Thiel, som ser sig själv som liberalkonservativ.
Det pågår naturligtvis en intern maktkamp, för i slutändan handlar det naturligtvis om vem som sitter längst
fram vid bordet och vem som har ordet i den nya världsordningen eller i det nuvarande styrande systemet.
Så det finns säkert konflikter mellan dem.
Men det som är mycket konsekvent är att ni alltid agerar utifrån en agenda.
Med andra ord, att saker och ting alltid rör sig i riktning mot teknokrati.
Det kan man också se i Tyskland nu.
I princip spelar det ingen roll vem som sitter vid makten, inte ens nu efter valet.
Det som drivs vidare är den gröna ekonomin med CO2-spårning och handel med utsläppsrätter.
Inget av detta kommer att avskaffas eller ändras.
- Tvärtom finns det nu biometrisk övervakning på heltid med E-ID och digital medborgarplånbok och liknande instrument.
Motivering: Vi har nu denna migrationskris, vi måste främja den inre säkerheten och organisera oss bättre.
Så nu inför vi biometri och e-legitimation för att förhindra valfusk etc., precis som i USA, där den förra regeringen
införde samma system, samma biometri, samma massövervakning, på grund av en annan potentiell risk, nämligen viruset.
Så då sades det att vi snarast behöver biometrisk övervakning och 2G- eller 3G-spårning
och QR-koddystopi för hälsa och global hälsa.
Så du får i slutändan samma modell, den förändras inte alls.
Det enda som förändras är i princip marknadsföringsinstrumentet.
Hur man gör det på något sätt acceptabelt för befolkningen.
Detta innebär att de olika grupperna, även om de inte är "gröna" med varandra, har ett gemensamt mål.
Jag har en känsla av att de vill ta bort så mycket som möjligt från den normala befolkningen.
Vare sig det är kognitivt eller materiellt, för att behålla det för sig själv.
Är de enskilda personer, familjer eller stora företag?
Hur ser dessa maktstrukturer ut?
Herregud, hur lång kommer den här föreläsningen att vara?
Det finns ett enormt nätverk, det går inte att svara exakt på.
Så å ena sidan finns det naturligtvis familjeklaner, som Bush-paret, som i princip har spritt sina vingar i amerikansk
politik i 100 år, samlat ihop resurser och i princip är en kriminell klan som kommer till
makten eller har varit vid makten då och då.
Familjen Kennedy är inte mycket bättre.
De tjänade sina pengar på opium-, vapen- och alkoholsmuggling och växte upp där.
Det är hela USA:s östkust, i princip baserad på efterföljare till East India Company och opiumhandeln.
Man kan lätt läsa i mainstream-media att Harvard och Princeton och alla dessa universitet i
princip grundades av före detta opiumbaroner.
Och Kennedys kommer inte ur det.
Å ena sidan finns det verkligen dessa familjeklaner.
Å andra sidan finns det dessa nätverk, till exempel Bilderbergkonferensen.
Det är naturligtvis intressant att man å ena sidan har en George Soros eller en Peter Thiel eller en Eric Schmidt, som
i princip mycket offentligt företräder motsatta ideologier.
Den ena är vänsterdemokratisk - som Eric Schmidt, f.d. Google-chef - och den andra är högerliberal-konservativ, som Peter Thiel.
Så de är diametralt motsatta varandra offentligt och i media, men möts sedan på
Bilderbergkonferensen, där de båda sitter i styrkommittén.
Vilket i sin tur innebär att det är något annat som diskuteras där än vad vi ser i media, där det mesta
förmodligen bara är skådespel, eller att människor offentligt försöker säkra väljarandelar eller makt.
- Medan sådant som digitalisering och transhumanism fortsätter att drivas i bakgrunden och människor kommer mycket bra överens.
Så personerna är vanligtvis också vänner i sina privatliv.
Man kan alltid se det i förbundsdagen när det sägs att vi bråkar i talkshowen - på något
sätt de gröna mot CDU och vänstern och AfD.
Och sedan i slutet står de någonstans vid en panel och skrattar och har roligt tillsammans.
Det här är i princip en klubb.
Och det som presenteras för oss i offentligheten är oftast något som liknar en såpopera.
Ja. Du är väldigt stark när det gäller att publicera de här sakerna.
Hur får du folk att lyssna på dig?
Tja, först och främst vill jag inte att någon ska lyssna på mig.
Jag vill faktiskt att människor ska lyssna på sig själva och sin intuition, sin inre röst och sitt eget samvete.
För som jag sa tidigare, det finns ingen rätt att styra.
Det finns inte heller någon som behöver diktera något för dig eller mig.
Det enda som bör vägleda oss i livet är vår personliga förståelse av verkligheten.
Och var och en måste avgöra detta mycket subjektivt för sig själv.
Det jag gör är med andra ord att samla information och sedan göra den tillgänglig - och framför allt med alla de källor jag
använder för att komma fram till min slutsats - så att du som läsare kan förstå den själv och
sedan avgöra om du kommer fram till samma slutsats.
Jag tycker i allmänhet att de är mycket logiska och förstår inte hur du kan komma på något annat.
Men det står var och en fritt att bestämma själv.
Jag vill inte att folk ska tro på mig alls.
Det värsta man kan göra är att bara ta till sig och anpassa sig efter åsikter och tro på vem som helst.
Du ska bara lyssna på dig själv.
Och det som jag tycker är viktigt är att vi också använder rätt termer.
Så om jag kallar mig svärdare, konspirationsteoretiker eller något liknande, så gör jag naturligtvis människor en tjänst.
Du hittar inte dessa termer i mina texter.
För det handlar alltid inte om konspirationer, utan om organiserad brottslighet.
Och det är i grund och botten den mycket enkla meningen: Följ pengarna.
Så du följer pengarna, vilket alla detektiver skulle göra, alla inspektörer som vill lösa ett brott.
Jag gör likadant.
Och du kan ta vilken som helst av mina artiklar till domstol och ha en god chans att vinna, eftersom allt i princip är bevisat.
Och inte med någon YouTube-video av herr XY, som en gång hört från någon att så kunde vara fallet, utan
vanligtvis med originaldokument från UNESCO, CIA etc.
Då kan du själv läsa vad dessa människor faktiskt gör och skriver, vad de meddelar, vad de retrospektivt
erkänner och medger - vilket ofta sker först decennier senare.
Så du måste också använda rätt termer.
Det är därför jag använder begrepp som observationsekonomi .
I princip handlar det inte bara om heltidsbevakning, utan om att tjäna pengar på heltidsbevakning.
De stora teknikföretag som utvinner vår tids guld - data - tjänar naturligtvis enorma summor pengar på det.
Men de vidarebefordrar också dessa uppgifter till regeringen eller underrättelsetjänster.
Detta i sin tur ger dem naturligtvis tillgång till enskilda kättare, icke-troende kritiker som på
något sätt delegitimerar sig själva mot staten.
Med andra ord är det ett mycket ohälsosamt nätverk.
Och Benito Mussolini beskrev det på den tiden som den perfekta formen av fascism: "Korporatism.
När staten och företagen smälter samman till en ohälsosam maktstruktur." Och det är precis vad vi har.
Det är därför denna maktstruktur är så enorm, förvirrande och också svår att avgränsa eftersom politiken i
princip sedan länge har upphört att besluta om någonting.
I princip har överstatliga organisationer, deras ombud, deras tankesmedjor och något som FN, som sedan presenterar en Agenda
2030 och hållbarhetsmål som ingen av oss någonsin har röstat för, men som sedan implementeras och verkställs av
respektive nationell regering, fattat beslut under lång tid.
I princip är detta emot folkets vilja, som varken röstade för eller har något att säga till om i frågan.
Så för mig är politik bara den verkställande delen av en överstatlig struktur som inte
kallas världsregering, utan global styrning.
Och vid någon tidpunkt kommer detta säkert att leda till en allt starkare global styrningsstruktur.
Senast när vi någon gång måste betala en hållbarhetsskatt till FN, vilket redan har diskuterats.
Men de nationella regeringarna kommer naturligtvis att fortsätta att existera.
För det är vad du ser.
Det är där jag kan simulera demokrati och rösta och ändå ge väljarna en känsla av att
de deltar, men i slutändan är det inte sant.
Så det betyder att den fruktade världsregeringen, som då kommer att sitta någonstans i Genève eller New York,
förmodligen inte kommer att existera, utan snarare dessa underavdelningar som vi redan har?
Exakt, det är inte heller till salu.
Så om jag vill fortsätta att presentera demokratimodellen i medierna och säga att det är den bästa demokratin genom tiderna,
då kan jag naturligtvis inte gå runt och säga att vi nu har en världsregering här, att det på något sätt finns åtta äldre herrar
som träffas i ett bakre rum och sedan bestämmer för hela världen.
Naturligtvis är det inte möjligt. Folk vet det också, naturligtvis.
Därför kommer det naturligtvis även i fortsättningen att finnas nationella regeringar, men det kommer alltid att finnas nya
instrument som kräver och säkerställer överstatlig suveränitet.
Precis som detta WHO-fördrag, som naturligtvis säkerställer att det inom hälso- och sjukvårdssektorn inte längre är de
nationella regeringarna utan en överstatlig konstruktion som dikterar vad som händer i de enskilda länderna.
Ja.
Varför tror du att folk står ut med det här?
Allt fler människor inser att de är missnöjda med sina regeringar och kanske till och med skulle välkomna en
nystart och till och med gå med på en världsregering.
Ja, det finns ett förvånansvärt stort antal människor som inte tycker att det är så illa.
Men det är oftast de som inte tar en närmare titt.
Alla som ser sig själva som demokrater - särskilt nu i Schweiz, som gräsrotsdemokrater - vill utöva inflytande i sitt samhälle.
Det betyder att han vill ha något att säga till om, ha något att säga till om, lägga fram sina synpunkter - för
och emot - och sedan på något sätt hitta ett samförstånd.
Det är faktiskt vad demokrati är.
Det är en process, ofta också en konflikt, en diskussion, en diskurs som måste lösas någonstans.
Och det händer naturligtvis inte.
Jag tror att många människor inte har någon riktig överblick eftersom de helt enkelt inte har tid i sitt normala arbetsliv.
Vem har tid att ägna fyra, sex eller åtta timmar på kvällen åt att forska i något om det inte är väl presenterat i en bok?
När man pratar med folk på gatan får man en känsla av att alla på något sätt håller med en, att de
är latent missnöjda men inte riktigt gör någonting.
I media får vi veta att frilansjournalister som du och jag utgör högst 20 procent av befolkningen.
Är det verkligen så?
Nej, jag ser det inte på det sättet.
Jag brukar alltid ta upp exemplet med folkomröstningarna i Schweiz - då om coronaviruset och Covid-lagen.
Det var den första folkomröstningen, som till en början till och med förkastade lagen.
Jag tittade på dessa projektioner - eller prognoser - och vid någon tidpunkt tror jag att resultatet blev: 47 procent
avvisade denna lag, vilket då innebar att den trots allt antogs.
Men 47 procent av befolkningen röstade redan i den första folkomröstningen emot införandet av denna ordning - detta
system för övervakning, spårning och slutligen kontroll.
Och jag tror att mycket av den bild som media ger av denna kritiska bubbla är helt överdriven.
För naturligtvis måste man ge människor en känsla av att de på något sätt är den konstiga, galna, kritiska delen av
befolkningen och att de är den absoluta minoriteten, ja.
Då känner du dig maktlös.
Detta skapar naturligtvis en känsla av maktlöshet och hjälplöshet och ser till att människor fortsätter att
sitta hemma i apati i soffan och är naturligtvis irriterade över att de inte kan göra någonting.
Men jag ser det på ett helt annat sätt, för som jag sa, när man är ute och rör sig i staden, i det analoga rummet och pratar med
människor, är det ganska sällsynt att träffa någon som verkligen tycker att allt är bra, som verkligen är entusiastisk över den
tyska regeringen, den amerikanska regeringen, oavsett om det är Trump eller den före honom,
oavsett om det är den schweiziska regeringen.
Du kommer knappast att träffa någon offentligt, på puben, på tåget, som är helt entusiastisk.
Min iakttagelse är att de människor man möter som verkligen talar positivt om det är i minoritet.
Det är 20, 18, 25, 15 procent, beroende på var du går, kanske till och med 30 procent.
Men jag tror att detta är en minoritet.
Och jag tror att 60, 70 procent av befolkningen har insett att de blir lurade, att det här
är en fasad och att missnöjet är mycket stort.
Jag tror att av dessa - låt oss säga 60 procent eller 70 procent - är en stor del av detta block ännu inte
tillräckligt självsäkra för att uttrycka detta offentligt.
För naturligtvis finns det en rädsla för att din arbetsgivare ska få reda på det, att du ska få nackdelar i ditt jobb, att du
kanske inte längre får vara med i tennis- eller skytteklubben socialt, att du kanske ses av dina
vänner som den spetälske som har några konstiga teorier.
Men jag tror att om man talar öppet om det - och det är min erfarenhet - så inser man
snabbt att många människor är mycket kritiska.
Det viktiga är att inte använda de termer som föreslås av den härskande kasten, propagandaapparaten.
Så prata inte om klimatförändringar, om någon pratar med dig om klimatförändringar, prata om miljöskydd.
När någon talar om kapitalackumulation och onda miljardärer som Elon Musk, tala om de onda miljardärerna som Soros och
Gates som också slutar med att kriminellt organisera och samarbeta för att införa saker som ingen av oss röstade för.
Och försök beskriva saker och ting med termer som är mer passande.
Det handlar inte om konspirationsteorier, det handlar om organiserad brottslighet och
undersökande journalistik, det handlar om kriminologi.
Övervakningsstaten handlar inte nödvändigtvis om övervakningsstaten, utan om övervakningsekonomin,
eftersom det är ett mycket nära samspel mellan företagen och statsapparaten och underrättelsetjänsterna.
Så om du försöker närma dig människor med rätt vokabulär kan du också prata med den andra sidan - i
citationstecken - på ett mycket konstruktivt sätt.
Jag upplever det själv om och om igen när jag pratar med människor som skulle beskrivas som helt "woke" eller "från helt
andra sidan", som kan ha ett bra samtal med mig om det eftersom jag också är för
miljöskydd och ingen gillar mikroplaster i maten.
Jag är inte heller för supermiljardärer som Musk, Soros eller Gates, som kan köpa sig så mycket inflytande med sina
pengar att de dödar människor i Amerika och Afrika med droger genom kampanjer som i grund och botten bara är skadliga.
Från sterilisering till dödsfall, allt som har hänt i det förflutna.
Så om man bara försöker peppa folk - och jag tror att alla måste rannsaka sig själva - för det är naturligtvis
många som fortfarande är väldigt besvikna på coronakrisen, på sina grannar, på sin arbetsgivare.
Men om du är lite bättre informerad och har lite mer insikt än de andra och har genomskådat de här sakerna, då
har du också ansvaret att ge efter lite och vara den mer förnuftiga och ändå närma dig människor.
Eftersom vi är en art måste vi på något sätt dela den här livsmiljön tillsammans.
Och om vi fortsätter att vara uppdelade mellan pro- och anti-corona, pro- och anti-migration och pro-Trump, anti-Trump
och Merz och BlackRock i Tyskland. Ju fler sådana splittrande berättelser som förs in i befolkningen, desto mer måste
vi ta itu med oss själva och med horisontella konflikter.
Problemet - som vi såg 2008 med Occupy Wall Street-rörelsen - är att det finns ett problem i toppen.
Och förra gången folk tittade upp tillsammans, vänster och höger, var Occupy Wall Street.
Det fanns en stor drivkraft över hela spektrumet, där människor insåg att det var centralbankerna: Det är
centralbankerna, det är de stora bankerna som vi måste rädda med våra pengar, med våra skatter till ett värde av miljarder.
Och de hade inte den här horisontella konflikten.
Och efter det, särskilt i USA, kom Tea Party-rörelsen igen och det som blev det progressiva "woke" .
Och återigen är människor i horisontell konflikt och slår varandra i huvudet i stället för att faktiskt ta
itu med problemet, som vanligtvis är att titta uppåt.
Ja.
Och i vilken utsträckning är vi nu utlämnade till denna process eller kan vi försvara oss,
beväpna oss mot vad något är tänkt att göra med oss?
Vi håller med om detta och ger honom därför makten.
Å andra sidan, om vi tar makten till oss själva, tar vi den ifrån dem - dessa möjligheter, så att säga.
Ju fler som gör detta, desto större och mer omfattande blir denna process.
Vad råder du människor att göra?
Så först och främst måste du naturligtvis förstå att ju mer propaganda det finns, ju fler tvivelaktiga,
schizofrena berättelser som kastas in i rummet, desto mer skandalhantering äger rum.
Så idag är ämne A, du måste vara upprörd över det.
Nästa dag är det ämne B, så du måste vara upprörd.
Ju mer detta händer, desto mer är det ett tecken på att det råder en viss panik där uppe i elfenbenstornet, för
förtroendet för politiken och staten har ju sjunkit i årtionden.
Förtroendet för radio och TV i allmänhetens tjänst sjunker.
Valdeltagandet sjunker och sjunker.
Med andra ord inser allt fler människor tydligt vad de styrs av och att det inte har så mycket med
demokrati att göra, de är besvikna och vänder sig bort.
Och naturligtvis gör de flesta det i en viss agony - med andra ord i besvikelse - så att de helt enkelt inte
vill ta itu med det längre, utan istället fokuserar på sitt privatliv, på de saker som de kan påverka.
Och det är faktiskt korrekt.
Om jag inte arbetade med journalistik skulle jag ofta inte titta på det här, eftersom det groteska
berättandet ofta helt enkelt förolämpar ens egen intelligens.
Men vad man faktiskt måste råda människor att göra är att inse det: Vi är fortfarande fler!
Så om man tar förhållandena för en regering med dess polisstyrkor eller den offentliga förvaltningen och sedan jämför dem med
antalet människor som bor i det här landet som befolkning, då har vi en enorm diskrepans mellan apparaten -
statsapparat, system, vad man nu vill kalla det - och befolkningen, som faktiskt har makten.
Det är faktiskt också idén med demokrati, att suveränen bestämmer.
Denna känsla är särskilt uttalad i Schweiz.
Och man får väldigt snabbt en känsla av att man på något sätt blir dikterad av den
federala regeringen om man inte blir tillfrågad.
Nu har vi EU:s ramavtal, vilket innebär: "De försöker kringgå folkomröstningen på något
sätt och det behöver inte gå till statsrådet."
Man försöker ta sig ur det på något sätt.
Och människor måste helt enkelt delta aktivt.
Demokrati är en process. Om man redan har detta som den "bästa modellen" - och det är förmodligen en av de bästa modeller som vi
känner till och har och även har en viss praktisk erfarenhet av - om man vill engagera sig och aktivt få det att
leda till något slags positivt resultat, då måste man engagera sig, och man måste göra det lokalt.
För man kan inte påverka förbundsrådet i Bern från Chur.
Vad du däremot kan göra är att få kommunledningen att lyssna, komma med synpunkter och ange tonen.
Och om tillräckligt många kommuner gör detta och tillräckligt många kommunledare sedan vidtar åtgärder i kantonen och kantonen
sedan vidtar åtgärder i Bern, då har du makten att göra skillnad.
Corona skulle säkert ha varit mycket annorlunda om det inte hade funnits så mycket fria medier och så mycket motstånd.
Så var aktiv, res dig från soffan och konsumera inte krisen som om den vore en spelfilm.
Det är allas vårt liv och vi kan forma det, eftersom framtiden inte är förutbestämd , vi kan fortfarande ändra den nu.
Ja, tack så mycket för din bedömning och för att du delar med dig av dina kunskaper till oss.
Har du något annat du skulle vilja säga till publiken i slutet?
Ja, det var nästan ett slutord, men man måste inse att man själv är kraften, förändringen,
den positiva framtiden och att livet är vackert.
Livet är vackert och allt annat som människor försöker övertyga oss om - oavsett om det är rädsla, oavsett om de
vill göra oss rädda för krig, rädsla för digitalisering etc. - allt detta är ett sätt att dominera.
Livet är vackert.
Du ska leva ett motiverat, lyckligt och uppfyllt liv med din familj, med den lokala miljö som du har, och du ska under inga
omständigheter låta dig drivas in i denna attityd av rädsla eller ångest som medierna - som propagandaapparaten vill driva
oss in i - för då har de i slutändan redan uppnått sitt mål.
Så framtiden är inte till för att förutsägas, utan för att formas - som Antoine de Saint-Exupéry en gång sa.
Och jag tycker att man ska göra det genom att vara aktiv och leva ett lyckligt liv, för
ett lyckligt liv är den verkliga revolutionen.
Tack så mycket för denna intervju. Jag önskar er all lycka, herr Regenauer.
Tack för inbjudan.