Dana 29. marta 2025. godine Kulturhaus Dornbirn je bio domaćin događaja "Sloboda i samoodređenje –
odgovorni građanin" sa zanimljivim izlaganjima o vladavini prava, suverenitetu i gotovini.
Događaj je organizirala Akademija za lični razvoj u Dornbirnu.
HOCH2.TV je snimio i montirao sve izvještaje za vas, dragi gledaoci.
Danas Kla.TV predstavlja intervju s Hansjörgom Stützleom o istiskivanju gotovine.
Sada dolazimo do gospodina Hansjörga Stützlea i teme očuvanja gotovine i ukidanja gotovine.
Također tematski povezano, iako s blagim pomakom.
Poštovani gospodine Stützle, možda prvo jedna kratka pitanje za vas.
Kako ste se toliko intenzivno uključili u pitanje ukidanja ili zadržavanja gotovine?
Da, pa, za mene je to bilo prilično davno, sigurno prije otprilike 25 godina.
I prije svega, na osnovu logike, jer postoje protivnici besplatnog sistema plaćanja.
A to je prvenstveno finansijska industrija.
Prije otprilike 25 godina bilo mi je jasno da će se ova tema u nekom trenutku pojaviti.
Zato što gotovina ugrožava njihov poslovni model u obliku mogućih paničnih isplata.
To znači da je finansijska industrija u suštini uvijek pod pritiskom da održi javno
povjerenje u monetarni sistem na određenom nivou.
Ako ovo padne ispod određenog praga, građani postaju anksiozni i odlaze u banku.
On želi novac, želi ga dovesti u svoju sferu utjecaja.
I onda se formiraju redovi, zatim nastaje panika na bankama, i tako dalje i tako dalje.
I onda, naravno, nastaje velika kriza.
Bilo mi je jednostavno jasno tada da nije bilo nikakve manifestacije ukidanja gotovine.
Ali onda, tokom finansijske krize 2007–2009, došlo je do prilično snažne manifestacije ovoga.
Gotovo niko nije primijetio, naime zabrane gotovine.
I nije privuklo mnogo pažnje jer je opisano lijepim eufemizmom, naime ograničenjima gotovine.
Grenica gotovine je već zabrana gotovine iznad određenog praga.
U Evropi – tu je sve počelo – imamo 18 zemalja koje su zabranile gotovinu iznad određenog limita.
Grčka, na primjer, je zemlja s najnižim novčanim limitom od samo 500 €.
To znači da ako sada odete u Grčku i želite platiti hotelski račun od 501 euro,
nezakonito je i kažnjivo po zakonu platiti gotovinom.
Grčka je već dva puta pokušala smanjiti gotovinski limit na 200 €.
Ali to nije bilo moguće jer je novčanica od 500 eura i dalje zakonsko sredstvo plaćanja.
I to je jedini razlog zašto nemamo niži gotovinski limit.
Da, i ovi su razvoji očigledno nepoznati mnogim građanima u njihovom svakodnevnom životu.
Dakle, neki ljudi to jednostavno prihvate.
Mislim da je u Njemačkoj oko 10.000 eura.
Ili su to moje informacije?
Ne, trenutno ne postoji klasični limit gotovine na POS-u (mjestu prodaje) u Njemačkoj.
Čak ni za depozite, pa je to obaveza da se prilože dokazi o pranju novca od poreza i tome slično?
Upravo tako, trgovci na malo imaju obavezu vođenja evidencije, ali od 2027. godine nadalje širom
Evrope će važiti ograničenje gotovine od 10.000 €.
To je tema.
Zemlje koje su već ispod tog nivoa mogu ga zadržati.
Možete u bilo kojem trenutku postaviti limit gotovine ispod 10.000 funti.
I kako objašnjavate činjenicu da je i dalje relativno malo svijesti o problemu u ovoj oblasti?
Da li građani možda još nisu svjesni razmjera prijetnje njihovom kešu?
Definitivno ne.
Upravo sam se vratio s dugog, dugog predavačkog putovanja.
Od januara putujem isključivo da držim predavanja.
Kada dva sata govorim o mehanizmima iza ukidanja gotovine, mnogi ljudi kažu:
Znao sam da je to problem, ali nisam shvatio da je toliko kontroverzno.
Ali kad slušate Deutsche Bundesbank, čini se da je sve u redu.
Uvjeravaju nas da ima dovoljno gotovine i da je njeno kontinuirano postojanje osigurano.
Općenito govoreći, uzima se u obzir samo ono što populacija navodno želi.
Pripremili smo za vas malu snimku.
Prošlog ljeta, vjerujem da ste bili gost na Südwestrundfunk, javnom njemačkom emiteru koji pripada ARD-u.
To je bila upravo tema.
Možda ćemo ponovo brzo pogledati.
Pa, upravo imam u studiju pravog gosta koji će odgovoriti na to pitanje.
Stefan Hardt je s nama.
On vodi Odjel za centralni gotovinski promet u Bundesbanku.
Dobro veče.
Koliko dugo ćete vi, koliko dugo će Bundesbank nastaviti da nam obezbjeđuje svježi novac?
Sve dok građani žele koristiti gotovinu.
Da li se to odnosi na sve novčanice, na sav sitni novac?
Da, naravno.
U suštini, velika većina građana kaže da želi imati mogućnost plaćanja gotovinom.
To je otprilike 93 posto stanovništva koji to žele.
I ne rade svi to.
Ali bi barem željeli imati mogućnost plaćanja gotovinom.
I dok god ljudi žele platiti gotovinom, nastavit ćemo to omogućavati.
Ljubitelji gotovine sada mogu odahnuti.
Čujem li kako vam se teret skida s ramena, gospodine Stützle?
Apsolutno ne, jer je to sasvim jasno rečeno: dok god postoji potražnja, Deutsche Bundesbank će se toga pridržavati.
I to je cijeli problem.
Možda biste također željeli definirati što je potražnja.
Koliki mora biti omjer gotovinskog plaćanja?
I tako, na kraju krajeva, na nama kao građanima je da odlučimo – da li plaćamo karticom ili gotovinom?
To je u suštini ono što ovdje kažemo u pogledu kartičnih plaćanja.
Podržavam ukidanje gotovine, ili podržavam zadržavanje gotovine.
Dakle, ovo je ključna tačka koju moramo uzeti u obzir ovdje.
Nažalost, građani više nemaju gotovinu u svojim rukama jer se ekonomija okrenula odbacivanju gotovine.
To znači da sada postoje trgovci ovdje u Njemačkoj koji odbijaju prihvatiti gotovinu.
I znamo da, na ovoj osnovi, gotovina nema šanse za dugoročno preživljavanje.
Jer ekonomija određuje da li mi, kao građani, imamo mogućnost plaćanja gotovinom.
Pa, mislim da bankar nije izgledao baš sretan kad si rekao taj zadnji dio, zar ne?
Da, to nije bilo baš ono što je imao na umu.
Ponekad imam osjećaj da je Deutsche Bundesbank odgovorna za to što uvijek umiruje ljude, umirujući ih:
Novac je siguran.
Ali na kraju, oni to povezuju sa potražnjom.
Postavio sam pitanje: Šta Deutsche Bundesbank podrazumijeva pod potražnjom – i on nije odgovorio.
Jednostavno postoji određeni mehanizam uključen u ukidanje gotovine, koji bih želio malo objasniti.
Također smo pripremili dijagram za ovo.
To je vrlo važna tačka.
Slučaj je da, naravno, strukture ukidaju gotovinu.
I pokušavam objasniti nešto što mi obično treba dva sata.
Pokušat ću to za pet minuta.
Vrijeme istječe, u redu.
Dakle, s lijeve strane možemo vidjeti da je potrebno uspostaviti infrastrukturu za beskontaktna plaćanja.
Bio je to golemi projekt koji je trajao desetljećima da se dovrši.
U Njemačkoj se, barem, može reći da je potpuno.
A ovdje u Austriji, možda još ne u planinskim kolibama.
Ali inače, infrastruktura je na mjestu.
To je u suštini odlučeno.
S desne strane možemo vidjeti da se marketing i ozvučenje prirodno odvijaju putem marketinga.
Milijarde su uložene u promociju digitalnih plaćanja.
I mnogi ljudi na kraju ulaze u ovaj sistem bez mnogo razmišljanja.
Što je također pomalo tužno, provedena je i reklamna kampanja protiv gotovine.
Nažalost, to smo primijetili tokom pandemije koronavirusa, kada su u prodavnicama postavljeni natpisi:
Iz higijenskih razloga, molimo vas da ne plaćate gotovinom itd.
I mnogi su ljudi to povjerovali i zatim su se zaista uključili u digitalni sistem.
Onda imamo temu: odbijanje gotovine od strane ekonomije.
To je vrlo kontroverzna tema.
Gotovina je zapravo zakonski utemeljena u tri vrlo moćna zakona:
Zapravo, to je utvrđeno Zakonom o Bundesbanku, Statutom ECB-a i Ugovorom o EU na takav način da ima privilegiju
pravnog sredstva plaćanja i mora se prihvatiti u prometu.
Ovo je pokrenuto 2010. godine preporukom Komisije – uz argument slobode ugovora da trgovci na malo mogu odbiti gotovinu.
Dakle, oni smatraju da je sloboda ugovaranja u poslovanju i trgovini važnija.
Ovo je također potvrdila Njemačka savezna banka.
Ovo smo također razgovarali u intervjuu.
Ovo je eksplozivno, vrlo opasno, jer ova interpretacija znači da je sada činjenica da trgovci na malo smiju odbiti gotovinu.
To znači da mi, kao građani, više nemamo gotovinu u vlastitim rukama – tj. slobodu izbora – nego ekonomija
sada odlučuje hoćemo li smjeti platiti gotovinom ili ne.
To je činjenica.
Onda imamo još jedan aspekt, a to je uvođenje e-eura.
Očekuje se da će e-euro ući u svoju treću fazu u oktobru ove godine.
Postoji predložena uredba za e-euro, tj. nacrt zakona.
Očekuje se da će Parlament EU o ovome odlučiti u oktobru.
A onda se može desiti da ćemo u naredne jedne, dvije, tri godine zaista imati direktnog konkurenta gotovini na
POS-u, odnosno na prodajnom mjestu, tj. u maloprodaji.
I to, naravno, uzrokuje sve.
Ova tri bloka navode građane da budu sve više gurnuti u ovaj sistem i uslovljeni na digitalno plaćanje.
I sad, evo – i ovo je najvažnija stvar
– naime, "omjer gotovinskih isplata" je vrlo važan pojam.
Deutsche Bundesbank je također u ovom intervjuu rekla da to povezuju sa potražnjom.
Kao što sam rekao, pitao sam Deutsche Bundesbank šta misle pod potražnjom.
Prema mojim proračunima, to je 15 posto.
Moglo bi se tvrditi da je to između 10 i 15 posto.
Tada infrastruktura gotovine počinje postajati previše skupa.
Zatim se primjenjuje takozvano "načelo proporcionalnosti":
Da li je infrastruktura preskupa u odnosu na to kako ljudi i dalje plaćaju gotovinom – i onda se ona uruši.
Trenutno imamo situaciju u kojoj se omjer gotovinskih plaćanja u Njemačkoj smanjuje za 4 posto godišnje, odnosno za
3,8 posto ukupno – ali ga zaokružujem na 4 posto godišnje.
Kada se uvede e-euro, to će eksponencijalno porasti i relativno brzo ćemo se naći u istoj situaciji kao i druge
zemlje, poput Švedske itd.: udio gotovinskih plaćanja tada može iznositi samo 10 ili 15 posto.
I onda, iz razloga koje sam ovdje ukratko izložio, a koji mi obično oduzmu dva sata, gotovina je nažalost zastarjela.
Ono što bih želio znati je: kako opći trend prema kriptovalutama utječe na ponašanje pri gotovinskim plaćanjima?
Sve je više pružatelja usluga koji već koriste kriptovalute – dakle, ovo je možda još u povojima, barem u online maloprodaji.
Ali kod gotovinskih transakcija u maloprodaji, da li je u nekim slučajevima u Njemačkoj već
moguće zapravo platiti nešto Bitcoinom, na primjer?
Kad ideš na pizzu, plati kriptovalutom.
Može li ovo predstavljati dodatnu prijetnju gotovini, uz digitalne načine plaćanja koje izdaju nacionalne banke?
Općenito manje.
Dakle, kada je riječ o sredstvima plaćanja, morate malo razlikovati.
Radi se o ulaganju novca:
Dakle, kada je volatilnost visoka, to zapravo nije pogodno za plaćanja.
Ljudi ne žele koristiti nešto kao sredstvo plaćanja kada je podložno intenzivnim spekulacijama.
Dakle, ili se radi o ulaganju novca ili o sredstvu plaćanja.
Dobro sredstvo plaćanja nema volatilnost, tj. nema fluktuacije u vrijednosti, itd.
Dakle, iz trenutne perspektive – vidjet ćemo kako će se stvari razvijati s kriptovalutama – ne vidim nikakvu opasnost u tome.
e-euro je zapravo mnogo veća opasnost.
e-evro će dobiti privilegiju zakonskog sredstva plaćanja, itd.
Ne želim sada objašnjavati sve, to je vrlo, vrlo složeno.
Izuzetno zanimljiva tema. Nešto što će sigurno zanimati mnoge gledaoce:
Zašto ljudi to rade?
Zašto se gotovina zapravo smanjuje?
Je li to samo pitanje praktičnosti?
Ili ovo jasno vidite kao dio agende koja u konačnici ima za cilj učiniti građane ovisnima i
lišiti ih prava, na primjer putem društvene kontrole?
Da će u nekom trenutku prirodno biti mnogo lakše regulirati pristup elektronskim sredstvima plaćanja nego gotovini?
Zato ljudi kažu: "Gotovina je sloboda u punom sjaju", a elektronski novac je, naravno,
neizbježno ograničen na vanjski pristup, da tako kažemo.
Je li to motiv iza toga?
Pa, naravno da postoji mnogo motiva.
Morate se voditi principom "Cui bono", tj. ko ima koristi od toga?
I onda, naravno, dolazite do određenih odgovora.
Ja sam lično ne ulazim u ovu temu previše duboko jer to na neki način odvlači pažnju od glavne teme.
Ono o čemu zapravo govorim su mehanizmi i strukture iza ukidanja gotovine, iza ciklusa.
To je mnogo suptilnije od toga: vi stvarate okruženje za gotovinu u kojem gotovina ne može opstati.
To znači da je gotovina trenutno pod napadom.
S jedne strane, može ga odbaciti ekonomija.
Ali ono što je, po mom mišljenju, još dramatičnije je da država sve više interveniše odbijajući gotovinu.
Pozivam se na Njemačku jer o njoj znam malo više.
Na primjer, bazeni više ne prihvataju gotovinu, a prvi vanjski bazeni više ne prihvataju gotovinu.
To što parkirališta i parking mjesta više ne prihvataju gotovinu, pa čak ni javne ustanove više ne prihvataju gotovinu.
U Düsseldorfu, na primjer, imamo situaciju da su sve gradske kancelarije prešle na beskontaktno plaćanje
– osim jedne, koja se nalazi na željezničkoj stanici.
To je mnogo opasnije jer ga uopće ne možete izbjeći.
To znači da se građani sve više gurnu u ovaj sistem, što je vrlo, vrlo opasno.
To znači da država na kraju mora ponovo biti obavezna da prihvata gotovinu.
Također postavljam ovo pitanje u vezi s temom događaja 'Odgovorni građani'.
Jer je jedna stvar jasna: ako više ne plaćate gotovinom, bez obzira na način elektronskog
plaćanja, to na kraju više nije anonimno plaćanje.
Da, definitivno.
U tome je poenta.
Gotovina je uvijek anonimno plaćanje.
Mogu ići bilo gdje, mogu platiti bilo šta. Nitko me ne pita ko sam. Uzimaju mi novac i nisu zainteresovani za mene.
Kada plaćam karticom, praktično cijeli moj portfelj, cijela moja finansijska istorija, biva dostavljena uz uplatu, da tako kažem.
Od mjesta na kojem se trenutno nalazim, do onoga što se dešava na mom računu i onoga što radim.
Zato sam pitao da li osnovni cilj nije sasvim jasan: uspostaviti oblik totalitarizma ovdje, pri čemu su građani
efektivno praćeni od strane države u svakom trenutku i na svakom mjestu te učinjeni prozirnima.
Pa, radije bih to zasad ostavio otvoreno.
Ali jedno mogu reći sa sigurnošću: slobodno društvo apsolutno treba besplatan sistem plaćanja koji se ne može nadgledati.
I sve što je digitalno, naravno, može se vrlo lako nadzirati. Zapravo, društvo tada počinje postajati plašljivo i pokorno.
Dakle, ako bi ovaj događaj danas bio plaćen samo digitalno, zabilježilo bi se da ste danas ovdje.
Teoretski, moglo bi biti da sada i vi postanete ili budete proglašeni "persona non grata".
Pretpostavljam da svi jesmo.
Ne, srećom još nisam. Moram biti potpuno iskren u vezi toga.
Pa, nisam imao nikakve napade uopće do januara jer sam sve raspravljao na vrlo činjeničnoj osnovi.
Ali od moje posljednje turneje predavanja, nažalost, to je počelo, i nije zasnovano na
činjenicama, već se stvarima dodaje u priču.
I to je vrlo, vrlo opasno, što mi je pomalo šteta.
Definitivno.
I zato je važno da sve predstavite na tako objektivan način.
Ovo te također čini neosvojivim i niko to ne može opovrgnuti.
Sve je ovo objektivno zasnovano na činjenicama, zbog čega je to vrlo važan doprinos ovoj debati.
Dakle, još jednom vam hvala od mene.
Hvala.
Malo smo promijenili redoslijed kako bi odgovarao temama, pa bih sada želio zamoliti gospodina Stützlea da mi se ponovo pridruži.
Da, ono što si ranije rekao o gotovini mi je još uvijek svježe u sjećanju.
To je kada je vremenski interval između dva predavanja najkraći.
Zato je prelazak na dio s rješenjem ovdje najlakši, jer možemo nastaviti neprimjetno.
Dakle, problem je, kao što smo ranije opisali, da gotovina dolazi pod sve veći pritisak.
A sada ključno pitanje: šta možemo učiniti pojedinačno, šta svako od nas može učiniti
da spriječi da gotovina nestane ili zaostane?
Da, kratko pitanje, dugi odgovor: izuzetno je teško.
Zaista imamo situaciju u kojoj, prvo, ekonomija može odbiti gotovinu, a drugo, država odbija gotovinu.
Kad smo već kod toga, jedini novac koji je isključivo izdao država je gotovina!
I država odbacuje vlastiti novac. To samo po sebi već je apsurdno.
Posljednjih nekoliko godina dugo sam bio frustriran jer je gotovina praktično u slobodnom padu.
Gotovina ne drži svoju vrijednost, prema statistikama Deutsche Bundesbanka.
Najnovije statistike objavljene su 2023. godine. Što se tiče stope gotovinskih plaćanja u
Njemačkoj, 51 posto proizvoda i dalje se plaća gotovinom.
Smanjuje se za četiri posto godišnje.
To znači da smo sada, u 2025. godini, praktično na 43 posto.
Ako se ovome doda direktni konkurent e-evra, onda bismo do 2030. godine vrlo brzo mogli vidjeti
da gotovinski plaćanja padnu na 15 posto ili niže.
I to je cijeli problem.
I sam sam bio veoma frustriran što apsolutno nije bilo političke volje da se gotovina zakonom zaštiti.
Gotovina apsolutno treba pravnu zaštitu!
Jedna pravna zaštita je ta da ćemo ponovo imati slobodu da odaberemo plaćanje gotovinom.
Da se na kraju vraća u ruke građana.
Da bismo to postigli, u suštini nam je potrebna politika "obavezne prihvatljivosti" u trgovini, kao i među vladinim agencijama.
Od ovog trenutka – a danas govorimo o odgovornim građanima – građani konačno imaju priliku ponovo glasati.
Dakle, ponovo nam je potrebna sloboda izbora, i mislim da je to važno.
Danas još uvijek nema političke volje.
Ali se ukazala jedinstvena prilika da se gotovina utemelji u zakonu.
Ne zato što je to politički poželjno, nego zato što oni na vlasti i političari žele nešto drugo.
Oni žele e-euro.
obavezno
Oni to provode – tako se trenutno čini.
Zato je izdana "prijedlog propisa" za e-euro i žele da e-euro bude zakonsko sredstvo plaćanja.
To znači da su bili prisiljeni istog dana izdati predloženo pravilo za gotovinu. To je zato što je
gotovina trenutno jedino zakonsko sredstvo plaćanja.
Dakle, to u suštini znači da će, paradoksalno, uvođenje e-eura u početku štititi i garantovati gotovinu, u neku ruku?
Ne, apsolutno ne.
Pa bi to obično bilo lijepo. Vidimo to ovdje upravo sada.
Prema nacrtu propisa, e-euro će biti prihvaćen kao zakonsko sredstvo plaćanja u prodavnicama – barem prema nacrtu sporazuma.
Da, ali zato što ste rekli da su bili prisiljeni uključiti i tu drugu stvar u propis.
Dakle, oboje su zajamčeni propisom, zar ne?
Ne, postoje dva predložena propisa.
Predložene su dvije uredbe – jedna za e-euro, a jedna za gotovinu.
To je vrlo važna tačka.
Zanimljivo je primijetiti da predložena uredba o gotovini ne nameće nikakvu obavezu niti
prisilu za prihvatanje gotovine u maloprodaji.
Barem tako piše.
To je zapravo samo po sebi apsurdno.
To znači da ćemo u budućnosti imati dvije različite zakonske valute – e-euro i manje privilegovanu, naime gotovinu.
I sve se, kao i uvijek s ukidanjem gotovine, događa slučajno.
Evropska komisija je puna pravnika, ekonomista i poslovnih administratora.
I dogodilo se da su napravili grešku, naime: gotovina – nema obaveze da je trgovine prihvate.
Pa, to je prilično izvanredno, mislim.
Ali sada imamo priliku, naime da poduzmemo akciju.
Vrata će ponovo biti zatvorena u narednim mjesecima.
Taj gotov novac će također biti izjednačen s e-eurom, te će za trgovce postati obavezno da ga prihvataju.
Ovo je apsolutno neophodno, apsolutno neophodno.
Sada u suštini moramo vršiti veliki pritisak na donosioce odluka kako bismo osigurali da je to također volja naroda.
I tako sam pokrenuo peticiju u tu svrhu.
- Ovo je peticija na www.bargelderhalt.eu, na kojoj trenutno imamo 126.000 potpisa.
Problem je u tome što to nije dovoljno.
Moramo osigurati da ono predstavlja stanovništvo.
I zato vas jednostavno molim – a ovo je također današnji poziv za pomoć – da potpišete peticiju, proslijedite je dalje itd.
Kada smo pokrenuli peticiju, poslali smo saopćenje za štampu u 350 novina. I dobili smo samo tri odgovora.
Odgovor je bio: Molimo vas da nam ubuduće ne pišete.
To je, naravno, pokazatelj da su stvari vrlo loše.
Ipak smo do sada dobili 126.000 glasova.
Ali nam treba najmanje 300.000.
Mislim, zapravo bismo morali dosegnuti milion da bih mogao vršiti pritisak na nadležne vladine agencije.
U principu, svako može potpisati ovu peticiju, bez obzira na to da li je Austrijac – i
švicarski državljani bi to u principu mogli učiniti.
Jednostavno moramo glasati za ovu peticiju.
A evo i zahtjeva da se gotovina prihvati kao zakonsko sredstvo plaćanja u prodavnicama i, naravno, kod vladinih agencija.
To je u suštini zahtjev i rješenje.
Problem je u tome što će se ove godine odlučiti!
To znači da imamo vrlo, vrlo malo vremena.
Ovo prirodno postavlja pitanje: u kojoj mjeri se Europski parlament zapravo sastoji od odgovornih
zastupnika koji sami odlučuju što zaista misle i žele?
Mnogima također nedostaju potrebne tehničke vještine.
Znamo da se u nekim slučajevima odluke parlamentarne grupe jednostavno odobravaju bez rasprave.
I da se to rješava iza zatvorenih vrata u Evropskom parlamentu čak i više nego u nacionalnim parlamentima, da tako kažemo.
To znači da bi pritisak ovdje morao biti znatan. Iznad svega, javni pritisak bi morao biti znatan.
Dakle, da damo cifru, red veličine. Koliko bi, po tvom mišljenju, trebalo "potpisnika peticija" da bi se postigao pravi proboj
– da bi to zaista dovelo do kritičnog pokreta u Parlamentu?
Parlament je jedan.
Predložena uredba se trenutno razmatra u Odboru za ekonomska i monetarna pitanja Evropskog
parlamenta, što znači da se izmjene još uvijek mogu unijeti.
To znači da je prvi korak povećati pritisak na Odbor za ekonomska i monetarna pitanja.
Radim mnogo stvari da bih to postigao.
Možda samo za vašu informaciju: zahvaljujući dijelom novčanoj peticiji, razvili smo
zajednicu koja trenutno ima ukupno 65.000 članova.
Ovo znači da pokušavamo uspostaviti lobiju za gotovinu kako bismo mogli provoditi zajedničke akcije.
I mi provodimo određene participativne aktivnosti.
Trenutno pokušavamo približiti Odbor za ekonomska i monetarna pitanja volji naroda
organiziranjem velikih kampanja pisanja pisama.
1.300 ljudi je učestvovalo u posljednjoj kampanji pisanja pisama. I, naravno, pisma koja su poslana se šalju.
To znači da moramo prvo izvršiti pritisak na Odbor ECON.
Ipak, među stanovništvom, kao i među političarima, mora se stvoriti nova svijest o ovom problemu.
Dakle, vrlo, vrlo važna tačka.
Gotovina mora biti zakonski zajamčena – to jest, mora se prihvatiti u trgovinama i od strane državnih agencija.
Pitam samo zato što, kao što sam rekao, 146.000 – ako kažeš da je to zapravo po cijeloj Evropi – nije baš toliko.
To znači da ih mora biti znatno više.
Dakle, pitanje je: šta biste rekli – koji je ovdje cilj da biste zaista osvojili bodove?
Pa, mislim da trebamo dostići milion.
Trenutno se vrlo snažno obraćam Njemačkoj.
To ionako trenutno jedva da se vidi.
I na milionu smo pod pritiskom.
Ovo nije puko željenje; jednostavno moramo nešto poduzeti.
Bio sam na predavačkoj turneji i pokušao uspostaviti bliži kontakt s multiplikatorima.
To znači da od danas prekidam svoju turneju predavanja.
U naredna dva mjeseca intenzivno ću se fokusirati na YouTube kanale koji me pozivaju na intervjue kako bih podigao svijest o
ovoj peticiji – da bismo zaista dostigli onu milionsku granicu.
Zapravo tražim pomoć: ako imate kontakte s multiplikatorima, novinama itd., molim vas uspostavite kontakt kako bih
mogao predstaviti ovu peticiju – i kako bi stekla vidljivost.
Tada lako može doseći milion.
Trebam pomoć svih.
To je također jedan od glavnih razloga zašto danas stojim ovdje.
Hvala vam puno na tome.
I ti si to ranije ukratko spomenuo u opisu problema.
– Naravno, pitanje: kartica s jedne strane, gotovina s druge?
U principu, to je kao neka vrsta izborne odluke.
To znači da, u principu, možete i sami nešto učiniti tako što ćete platiti što je više moguće gotovinom, zar ne?
Dakle, današnji naslov je "Odgovorni građanin".
To znači da, da bi građani bili odgovorni, prvo trebamo slobodu izbora i svijest o tome šta uzrokovujemo.
Znamo da centralne banke povezuju budućnost gotovine sa potražnjom.
Iz ove perspektive, zaista je tako da trenutno imamo direktnu demokratiju u pogledu gotovine – jer
postoji glasački listić za zadržavanje gotovine.
A glasački listić, na primjer, izgleda ovako.
Ovo znači da ne glasamo svake četiri godine, kao na općim izborima, itd., već:
Biramo gotovinu svaki dan pri svakoj kupovini!
To jest, radi se o shvatanju da moramo održavati potražnju za gotovinom što je moguće većom, i
to je odgovornost svakog odgovornog građanina.
To je presudna stvar, naime svijest o ovoj činjenici.
Dakle, to znači da kad sljedeći put odemo u kupovinu, predajemo svoj glasački listić, bilo da želimo zadržati
gotovinu – ali postoji i glasački listić za ukidanje gotovine.
I također imate mogućnost reći: U redu, platit ću karticom ili mobilnim telefonom.
A time kad to kažeš, ne kažeš ništa drugo osim: Ja sam za ukidanje gotovine.
To je suština toga.
Razlog zašto stojim ovdje pred vama je jednostavno da objasnim ljudima šta svojim postupcima uzrokuju.
Da, i želio bih vidjeti odgovorne građane koji o tome razmišljaju:
Šta ja uzrokujem ovim glasačkim listićem, i šta ja uzrokujem ovim glasačkim listićem.
To je jedini razlog – želim građane koji su sposobni donositi vlastite odluke.
I važno je da odgovorni građani budu vrlo, vrlo dobro informisani o ovoj temi.
Trenutno se postavlja pitanje koliko dugo će peticija trajati.
Trajat će dok na to ne glasa Europski parlament.
Rekao bih da će raditi najkasnije do oktobra 2025.
Moramo vidjeti hoće li se to dogoditi prije toga.
Ali najvjerovatnije ne 2025. godine, jer tada e-euro ulazi u svoju treću fazu razvoja.
Da, hvala vam puno na vašoj procjeni.
I zato su događaji poput ovog, koje je organizirao Erwin Rigo, toliko važni, kako bismo
podigli svijest o ovim pitanjima među širom javnošću.
Zato što to čine mnogi ljudi, a ovdje u ovoj prostoriji to čini nesrazmjerno velik broj, ali
mnogi u općoj javnosti to ne čine. Da, nažalost.
Da, i želio bih tome dodati nešto.
Možete ga sami potpisati na www.bargelderhalt.eu.
A ako tamo označite polje, automatski ćete postati dio zajednice.
Navodi se želite li biti obaviješteni o daljem napretku peticije.
i onda si dio zajednice.
Zajednica je izuzetno važna.
Jer čak i ako uspijemo s peticijom, to će samo zaustaviti slobodan pad novca.
Ali marketinške mjere finansijske industrije idu dalje.
To znači da se moramo pripremiti; moramo stvoriti lobij za gotovinu, za našu slobodu.
Vrlo lijepi završni komentari i sažetak.
Sretno s tim i nastavite s dobrim radom na ovom pitanju.
Hvala.
Da odgovorite na pitanja koja su ostala bez odgovora u intervjuu: Zašto to radite?
Zašto se gotovina smanjuje?
- na šta je još potrebno odgovoriti, zaključit ćemo zanimljiv doprinos gospodina Stützlea prikazivanjem programa Kla.TV
Ukinuće gotovine kroz nemilosrdno stremljenje ka moći
Vlada SAD-a je jedna od moćnih sila odgovornih za sve bržu ukidanje gotovine širom svijeta.
Od tada se ovo koristi za masovnu promociju svjetske zabrane gotovine.
Razlog za ovu obavezu SAD-a je taj što američke kompanije dominiraju beskontaktnim platnim transakcijama širom svijeta.
Ovo neizravno omogućava američkoj vladi da prati financijske transakcije pojedinih zemalja, banaka, kompanija pa čak
i pojedinaca te da ih isključi iz beskontaktnih platnih transakcija ako ne postupaju u skladu s njezinim željama.
Uz pomoć Američke agencije za međunarodni razvoj (USAID), Saveza bolji od gotovine osnovan je 2012. godine.
Ovo predstavlja moćan faktor, koji je sada vjerovatno gotovo jednako velik kao i
vojna dominacija Sjedinjenih Američkih Država.
Smanjenjem upotrebe gotovine, moć SAD-a automatski raste.
Sada ćemo razmotriti pristup koji su ovi finansijski stratezi primijenili kako bi proširili svoju moć putem velikih
pružatelja usluga plaćanja ili međunarodnih bankarskih sistema, koristeći nekoliko primjera iz cijelog svijeta:
Međunarodni pružatelj usluga plaćanja VISA uveo je intenzivne mjere za zamjenu gotovinskih plaćanja.
Sa budžetom do 500.000 američkih dolara, barovi, kafići i restorani u SAD-u će dobiti
sredstva ako prestanu prihvatati gotovinu.
Nadalje, VISA je pokušala utjecati na bugarsku vladu da u dva koraka snizi limit gotovine na otprilike 500 €.
Podaci iz SAD-a dokazuju da su ovdje u pitanju opipljivi ekonomski interesi.
U 2018. godini samo plaćanja kreditnim karticama tamo su generirala troškove od 90 milijardi američkih dolara.
Novac koji su uglavnom platili kupci i koji je završio u džepovima pružatelja usluga beskontaktnog plaćanja.
Ali to nisu jedine posljedice sve većeg istiskivanja gotovine.
Drastični događaji u Grčkoj daju predodžbu o posljedicama ukidanja gotovine.
Tamo su građani izloženi poreznim kaznama ako ne izvrše dovoljno beskontaktnih plaćanja, a preduzeća su
praktično prisiljena sklapati ugovore s kompanijama poput VISA.
Gotovina koja se čuva kod kuće također mora biti prijavljena nadležnim organima i bit će
zaplijenjena ako se ne može dokazati njen porijeklo.
I ovdje interesi dviju oblasti – pružalaca usluga plaćanja i međunarodnih bankarskih sistema – idu ruku pod ruku:
Sljedeći odjeljak jasno pokazuje da se ova područja prepliću poput zupčanika satnog mehanizma kako bi se stegla kontrola
nad finansijskim resursima, pa čak i nad privatnom svojinom.
Kako bi stimulirao ekonomiju, ECB već godinama primjenjuje ključne kamatne stope koje padaju.
Budući da su negativne kamatne stope na štednim računima ravne polaganoj eksproprijaciji, investitori se mogu
zaštititi od gubitka vrijednosti povlačenjem svog novca.
Međutim, ova samoodredba nad vlastitim sredstvima ograničava prostor utjecaja ECB-a.
Radni dokument MMF-a o primjeni sistema negativnih kamatnih stopa sada predlaže uvođenje naknade za gotovinu koja odgovara
istoj kamatnoj stopi koja se primjenjuje na uložena sredstva.
Uz negativnu kamatnu stopu od, recimo, -5%, dobili biste 95 € u gotovini kada podignete 100 € na bankomatu.
Posljedica bi bila da privlačnost gotovine kao sredstva štednje i načina plaćanja dramatično
opadne, otvarajući put za konačnu ukidanje gotovine.
Prof. Hans-Werner Sinn, bivši predsjednik ifo Instituta i ekonomski stručnjak, komentariše:
Ako ECB želi ukinuti gotovinu u eurima, Njemačka mora ponovo uvesti DM.
Gotovina je važan dio slobode.
Novac znači slobodu izbora.
Stoga je deset puta vrijednije za osobu koja je potpuno lišena toga.
Fjodor M. Dostojevski, ruski pisac.
Dragi gledaoci, daljnji izvještaji o ovom događaju u Dornbirnu već su dostupni za gledanje na HOCH2.TV.
Pronaći ćete linkove ispod ovog programa.
Željeli bismo iskoristiti ovu priliku da se zahvalimo HOCH2.TV na njihovoj izvrsnoj saradnji.