"2025. gada 29. martā Dornbirnas kultūras namā notika pasākums "Brīvība un pašnoteikšanās - atbildīgs
pilsonis", kurā tika sniegti interesanti priekšlasījumi par tiesiskumu, suverenitāti un skaidru naudu.
Pasākumu organizēja Dornbirnas Personības attīstības akadēmija.
HOCH2.TV ir ierakstījis un rediģējis visus komentārus, lai jūs, dārgie skatītāji, varētu tos dzirdēt.
Šodien Kla.TV piedāvā interviju ar Hansjorgu Stītlu par naudas pārvietošanu."
Tagad mēs nonākam pie Hansjorga Stützles kunga un tēmas par skaidras naudas saglabāšanu vai skaidras naudas atcelšanu.
Arī tematiski saistīts, lai gan ar nelielu pavērsienu.
Cienījamais Stützle kungs, varbūt vispirms man vajadzētu uzdot jums īsu jautājumu.
Kā patiesībā var tik intensīvi pievērsties skaidras naudas atcelšanas vai saglabāšanas tēmai, kā jūs to darāt?
Jā, tas ir bijis diezgan ilgs laiks, noteikti apmēram 25 gadi.
Vispirms jau loģikas dēļ, jo ir oponenti, kas atbalsta bezmaksas maksājumu sistēmu.
Un tā galvenokārt ir finanšu nozare.
Apmēram pirms 25 gadiem es sapratu, ka šī tēma kādreiz būs aktuāla.
Tāpēc, ka skaidra nauda apdraud to uzņēmējdarbības modeli "banku masveida izņemšanas" veidā, kas ir iespējama.
Citiem vārdiem sakot, finanšu nozare būtībā vienmēr atrodas stresa situācijā, lai saglabātu
sabiedrības uzticību monetārajai sistēmai noteiktā līmenī.
Ja tas kļūst mazāks par noteiktu robežvērtību, iedzīvotājs nobīstas un dodas uz banku.
Viņš vēlas iegūt naudu, vēlas, lai tā nonāktu viņa ietekmes sfērā.
Un tad ir čūskas, tad ir banku uzbrukums, un, un, un, un, un.
Un tad, protams, iestājas liela krīze.
Es vienkārši sapratu, ka tajā laikā nebija manifestācijas par skaidras naudas atcelšanu.
Taču 2007.-2009. gada finanšu krīze izpaudās diezgan spēcīgi.
Diez vai kāds ir pamanījis, proti, ar reālu naudas aizliegumiem.
Un tas īsti netika pamanīts, jo tika aprakstīts ar jauku aizsega vārdu, proti, naudas griesti.
Naudas līdzekļu maksimālais apjoms jau ir skaidras naudas aizliegums, kas pārsniedz noteiktu robežu.
Eiropā - tieši tur viss sākās - 18 valstīs ir aizliegts skaidras naudas transports no robežas.
Piemēram, Grieķija ir valsts ar viszemāko skaidras naudas limitu - tikai 500 eiro.
Tas nozīmē, ka, ja tagad dodaties uz Grieķiju un vēlaties apmaksāt viesnīcas rēķinu 501 eiro apmērā, ar
likumu ir aizliegts un sodāms maksāt skaidrā naudā.
Grieķija jau divreiz ir mēģinājusi samazināt skaidras naudas maksimālo apjomu līdz 200 eiro.
Taču tas nebija iespējams, jo 500 eiro banknote joprojām ir likumīgs maksāšanas līdzeklis.
Un tas ir vienīgais iemesls, kāpēc mums nav zemāka naudas plūsmas maksimālā apjoma.
Jā, un daudzi cilvēki acīmredzot pat neapzinās šīs norises ikdienas dzīvē.
Tāpēc daži cilvēki to vienkārši pieņem.
Domāju, ka Vācijā tā ir aptuveni 10 000 eiro.
Vai tā ir mana informācija?
Nē, tāpēc šobrīd Vācijā nav klasisku skaidras naudas griestu POS, tirdzniecības vietās.
Pat par noguldījumiem ne, tātad tas ir pierādīšanas pienākums attiecībā uz nodokļu naudas atmazgāšanu un tamlīdzīgi?
Tieši tā, tātad mazumtirgotājam ir pienākums veikt uzskaiti, bet no 2027. gada visā Eiropā tiks
piemērots skaidras naudas limits 10 000 eiro apmērā.
Tas ir temats.
Valstis, kuras jau ir tās dalībnieces, var to saglabāt.
Naudas limitu jebkurā laikā varat noteikt zemāku par 10 000.
Un kā jūs izskaidrojat to, ka šajā jomā ir tik zema informētība par šo problēmu?
Varbūt iedzīvotāji vēl neapzinās, cik lielā mērā ir apdraudēta viņu nauda?
Noteikti ne.
Es tikko atgriezos no garas, garas lekciju tūres.
Kopš janvāra esmu bijis tikai lekciju tūrēs.
Kad es divas stundas runāju par skaidras naudas atcelšanas mehānismu, daudzi cilvēki saka:
Es zināju, ka tā ir problēma, bet nezināju, ka tā ir tik eksplozīva.
Nu, ja jūs klausāties Deutsche Bundesbank, tad viss ir kārtībā.
Ir apliecinājums, ka naudas līdzekļu ir pietiekami daudz un ka tā pastāvēs arī turpmāk.
Kopumā jūs orientējaties tikai uz to, ko iedzīvotāji it kā vēlas.
Mēs esam sagatavojuši īsu ierakstu.
Pagājušajā vasarā, šķiet, jūs viesojāties Vācijas sabiedriskās raidorganizācijas ARD raidījumā Südwestrundfunk.
Tas bija tieši par šo tēmu.
Iespējams, mēs vēlreiz ātri apskatīsimies.
Nu, tagad man ir studijas viesis, lai uzdotu šo jautājumu.
Kopā ar mums ir Stefans Hardts.
Viņš vada Bundesbankas Centrālo naudas nodaļu.
Labs vakars.
Cik ilgi jūs, cik ilgi Bundesbanka turpinās nodrošināt mūs ar svaigu naudu?
Kamēr cilvēki vēlas izmantot skaidru naudu.
Vai tas attiecas uz visām skaidras naudas banknotēm, uz visu maiņu?
Jā, protams.
Būtībā lielākā daļa cilvēku apgalvo, ka viņi vēlas, lai varētu norēķināties skaidrā naudā.
To vēlētos aptuveni 93 % iedzīvotāju.
Un ne visi no tiem to dara.
Taču viņi vismaz vēlētos, lai viņiem būtu iespēja norēķināties skaidrā naudā.
Kamēr vien cilvēki vēlēsies maksāt skaidrā naudā, mēs turpināsim to nodrošināt.
Naudas fani tagad var atviegloti atvilkt elpu.
Vai es dzirdu, ka no jūsu sirds izkritis akmens, Stītzles kungs?
Nekādā gadījumā, jo tieši tas ir teikts: Kamēr būs pieprasījums, Deutsche Bundesbank to paturēs.
Un tā ir visa problēma.
Varbūt jums vajadzētu arī definēt, kas ir pieprasījums.
Cik lielai jābūt skaidras naudas maksājuma likmei?
Tāpēc mēs, iedzīvotāji, galu galā esam paši savās rokās - vai maksāt ar karti vai skaidrā naudā?
Tas būtībā ir tas, ko mēs te sakām par karšu maksājumiem.
Es esmu par skaidras naudas atcelšanu vai par skaidras naudas saglabāšanu.
Tāpēc tas ir būtisks aspekts, kas mums šeit ir jāņem vērā.
Un diemžēl iedzīvotājiem vairs nav skaidras naudas savās rokās, jo ekonomika ir
aizgājusi tik tālu, ka skaidra nauda tiek noraidīta.
Citiem vārdiem sakot, pirmie mazumtirgotāji Vācijā atsakās pieņemt skaidru naudu.
Un mēs zinām, ka, pamatojoties uz to, skaidrajai naudai nav izredžu izdzīvot ilgtermiņā.
Tāpēc, ka ekonomika nosaka, vai mums, iedzīvotājiem, ir izvēle maksāt skaidrā naudā.
Es nedomāju, ka baņķiera kungs izskatījās tik priecīgs par jūsu pēdējiem vārdiem, vai ne?
Jā, tas nebija tas, ko viņš gribēja.
Dažkārt man ir sajūta, ka Vācijas Bundesbankas pienākums ir vienmēr nomierināt, nomierināt:
Nauda ir drošībā.
Taču galu galā viņi to saista ar pieprasījumu.
Es uzdevu jautājumu: Viņš uzdeva jautājumu, ko Deutsche Bundesbank saprot ar pieprasījumu, un viņš uz to neatbildēja.
Naudas atcelšanā vienkārši ir noteikts mehānisms, ko es, iespējams, varu nedaudz izskaidrot.
Mēs esam sagatavojuši arī diagrammu.
Tas ir ļoti svarīgs jautājums.
Fakts, protams, ir tāds, ka struktūras likvidē skaidru naudu.
Un es mēģinu izskaidrot kaut ko tādu, kas parasti man aizņem divas stundas.
Es to izmēģināšu pēc piecām minūtēm.
Laiks iet uz beigām, labi.
Tātad kreisajā pusē mēs redzam, ka vispirms ir jāizveido infrastruktūra bezskaidras naudas norēķiniem.
Tas bija milzīgs projekts, kas ilga gadu desmitus.
Vismaz Vācijā var teikt, ka tā ir pabeigta.
Un šeit, Austrijā, varbūt vēl ne pie kalnu būdas.
Taču citādi infrastruktūra ir izveidota.
Tas būtībā ir noteikts.
Labajā pusē redzam, ka mārketings un publicitāte, protams, notiek ar mārketinga palīdzību.
Digitālo maksājumu veicināšanā ir ieguldītas miljardiem eiro.
Un daudzi cilvēki tagad ienāk šajā sistēmā bez pārdomām.
Mazliet skumji ir arī tas, ka tika ieviesta arī reklāma pret skaidru naudu.
Diemžēl mēs to pamanījām Corona laikā, kad ekonomikā tika izvietotas izkārtnes:
Higiēnas apsvērumu dēļ, lūdzu, nemaksājiet skaidrā naudā utt.
Un daudzi cilvēki tam noticēja un pēc tam patiešām iesaistījās digitālajā sistēmā.
Tad mums ir tēma: skaidras naudas atteikšanās ekonomikā.
Šis ir ļoti sprādzienbīstams temats.
Skaidra nauda faktiski ir iekļauta trīs ļoti spēcīgos likumos:
Patiesībā Bundesbankas likumā; tā ir nostiprināta ECB Statūtos un arī ES līgumā tādā veidā, ka tai ir likumīga maksāšanas
līdzekļa privilēģija un tā faktiski ir obligāta tirdzniecībā.
Tas tika ierosināts ar Komisijas 2010. gada ieteikumu, kas tika pamatots ar līguma brīvības argumentu,
ka mazumtirgotāji var atteikties no skaidras naudas.
Tāpēc viņi uzskata, ka svarīgāka ir uzņēmējdarbības un tirdzniecības līgumu slēgšanas brīvība.
To apstiprina arī Deutsche Bundesbank.
Par to mēs runājām arī šajā intervijā.
Tas ir sprādzienbīstami un ļoti bīstami, jo šāda interpretācija nozīmē, ka mazumtirgotājiem ir atļauts atteikt skaidru naudu.
Tas nozīmē, ka mums, iedzīvotājiem, vairs nav skaidras naudas mūsu pašu rokās, t.i., izvēles brīvības, bet gan ekonomika
tagad nosaka, vai mums ir atļauts maksāt skaidrā naudā vai nē.
Tas ir fakts.
Tad mums ir vēl viens aspekts, un tas ir e-eiro ieviešana.
Paredzams, ka šā gada oktobrī sāksies E-Eiro trešais posms.
Ir ierosināta regula par e-eiro, t.i., likumprojekts.
Paredzams, ka ES Parlaments lēmumu par šo jautājumu pieņems oktobrī.
Un tad var gadīties, ka tuvāko gadu, divu vai trīs gadu laikā mums būs tiešs konkurents skaidrajai naudai
POS, t.i., tirdzniecības vietās, t.i., mazumtirdzniecībā.
Un, protams, tas izraisa visu.
Šie trīs bloki arvien vairāk piespiež iedzīvotājus iesaistīties šajā sistēmā un pielāgoties digitālajiem maksājumiem.
Un tagad tas nāk - un tas ir vissvarīgākais.
- proti, "skaidras naudas maksājuma likme" ir ļoti svarīgs jēdziens.
Arī Vācijas Bundesbanka intervijā šeit norādīja, ka to saista ar pieprasījumu.
Kā jau teicu, es jautāju Deutsche Bundesbank, ko viņi saprot ar pieprasījumu.
Saskaņā ar maniem aprēķiniem tie ir 15 procenti.
Jūs varat strīdēties par 10 līdz 15 procentiem.
Tad naudas infrastruktūra sāk kļūt pārāk dārga.
Tad tiek piemērots tā sauktais "proporcionalitātes princips":
Ja infrastruktūra ir pārāk dārga salīdzinājumā ar to, kā cilvēki joprojām norēķinās ar skaidru naudu - un tad tā sabrūk.
Pašlaik Vācijā skaidras naudas maksājumu likme samazinās par 4 procentiem gadā, t. i., kopā par 3,8
procentiem, bet es to nedaudz noapaļoju uz 4 procentiem gadā.
Tas palielināsies līdz ar e-eiro ieviešanu, un tad salīdzinoši ātri izveidosies situācija, kāda ir citās valstīs,
piemēram, Zviedrijā: ka tad skaidras naudas maksājumu likme, iespējams, būs tikai 10 vai 15 procenti.
Un tad diemžēl skaidra nauda ir novecojusi šo iemeslu dēļ, kurus es tagad īsumā izklāstīju šeit,
kur man parasti ir nepieciešamas divas stundas.
Kas mani varētu interesēt? Kā kriptovalūtu tendence ietekmē skaidras naudas maksāšanas paradumus kopumā?
Arvien vairāk pakalpojumu sniedzēju jau izmanto kriptovalūtas, tāpēc, iespējams, tiešsaistes
mazumtirdzniecībā tā vēl ir tikai sākumposmā.
Bet skaidras naudas tirdzniecībā, mazumtirdzniecībā, Vācijā jau ir atsevišķi gadījumi, kad,
piemēram, faktiski var norēķināties ar Bitcoin?
Kad dodaties kaut kur uz picu, jūs maksājat ar kriptovalūtu.
Vai tas varētu radīt papildu draudus skaidrajai naudai līdzās digitālajiem maksāšanas līdzekļiem, ko izdod valstu bankas?
Tendence mazāk.
Tāpēc, runājot par maksāšanas līdzekļiem, jums ir nedaudz jānošķiras.
Šoreiz runa ir par naudas ieguldīšanu:
Tātad, ja ir liels svārstīgums , tas nav īsti piemērots maksājumam.
Tas ir tāpēc, ka cilvēki nevēlas izmantot maksājumu vērtību, ja tā ir pakļauta arī spēcīgām spekulācijām.
Tātad tas ir vai nu ieguldījums, vai maksāšanas līdzeklis.
Labam maksāšanas līdzeklim nav svārstīguma, t. i., nav vērtības svārstību utt.
Tāpēc, raugoties no pašreizējās perspektīvas - mēs redzēsim, kā attīstīsies situācija ar
kriptovalūtām, - es neredzu nekādas briesmas.
E-euro patiesībā ir daudz lielāks apdraudējums.
E-eiro būtu jāpiešķir likumīga maksāšanas līdzekļa privilēģijas utt.
Es nevēlos tagad visu izskaidrot, tas ir ļoti, ļoti sarežģīti.
Ļoti interesanta tēma. Esmu pārliecināts, ka arī daudziem skatītājiem būs interesanti:
Kāpēc jūs to darāt?
Kāpēc patiesībā tiek samazināta skaidra nauda?
Vai tas ir tikai ērtības jautājums?
Vai arī jūs to uzskatāt par daļu no darba kārtības, kuras mērķis ir galu galā padarīt pilsoņus atkarīgus un atņemt
viņiem tiesības, piemēram, ar sociālās kontroles palīdzību?
Vai tad būs daudz vieglāk regulēt piekļuvi elektroniskajiem maksāšanas līdzekļiem nekā skaidrajai naudai?
Tāpēc saka: "Skaidrajai naudai raksturīga brīvība", un elektroniskajai naudai,
protams, neizbēgami ir ārēji ierobežojumi.
Vai tas ir tās motīvs?
Tātad, protams, ir daudz motīvu.
Jums ir jāievēro "Cui Bono" aspekts, tātad, kas no tā gūst labumu?
Un tad, protams, jūs nonākat pie noteiktām atbildēm.
Es pats neiedziļinos šajā tēmā tik dziļi, jo tas zināmā mērā novērš uzmanību no tēmas.
Patiesībā es runāju par mehānismiem un struktūrām, kas stāv aiz skaidras naudas atcelšanas, aiz cikla.
Tas ir daudz smalkāks: jūs radāt vidi, kurā nauda nevar izdzīvot.
Tas nozīmē, ka pašlaik notiek milzīgi uzbrukumi skaidrai naudai.
No vienas puses, to var noraidīt ekonomika.
Bet, manuprāt, vēl dramatiskāk ir tas, ka valsts arvien vairāk iejaucas, atsakoties no skaidras naudas.
Es runāju par Vāciju, jo tur es orientējos nedaudz labāk.
Piemēram, peldbaseinos vairs nepieņem skaidru naudu, pirmajos āra baseinos vairs nepieņem skaidru naudu.
Autostāvvietas, stāvvietas, kurās vairs nepieņem skaidru naudu, pat iedzīvotāju
pieņemšanas punkti, kuros vairs nepieņem skaidru naudu.
Piemēram, Diseldorfā ir izveidojusies situācija, kad visās iedzīvotāju nodaļās nav skaidras
naudas, izņemot vienu, kas atrodas dzelzceļa stacijā.
Tas ir daudz bīstamāk, jo no tā nav iespējams izvairīties.
Tas nozīmē, ka iedzīvotāji arvien vairāk tiek masveidā iesaistīti šajā sistēmā, un tas ir ļoti, ļoti bīstami.
Tas nozīmē, ka galu galā mums atkal ir nepieciešams "naudas pieņemšanas pienākums valstī".
Es uzdodu šo jautājumu arī saistībā ar pasākuma tēmu "Atbildīgs pilsonis".
Jo skaidrs ir viens: ja vairs nemaksājat skaidrā naudā, neatkarīgi no tā, kādā veidā maksājat
elektroniski, tas galu galā vairs nav anonīms maksājums.
Jā, noteikti.
Tieši par to ir runa.
Skaidra nauda vienmēr ir anonīms maksājums.
Es varu kaut kur aizbraukt, es varu kaut ko samaksāt. Man neviens nejautā, kas es esmu.
Viņi paņem manu naudu, es viņus neinteresēju.
Ar bezskaidras naudas norēķiniem praktiski vienmēr ir iekļauts viss mans portfelis, viss mans skrīnings, ja tā var teikt.
No tā, kur es šobrīd atrodos, līdz tam, kas notiek manā kontā un ko es daru.
Tāpēc es jautāju, vai mērķis nav pilnīgi skaidrs: izveidot šeit vairāk vai mazāk totalitārismu, ar kuru pilsoņi
faktiski vienmēr un visur ir valsts atklāti un pārredzami.
Nu, es vēlos atstāt to būtībā atklātu.
Taču varu droši teikt, ka brīvai sabiedrībai ir nepieciešama brīva maksājumu sistēma, kuru nevar uzraudzīt.
Un visu, kas ir digitāls, protams, var arī ļoti viegli uzraudzīt. Patiesībā sabiedrība tad arī sāk kļūt bailīga.
Tātad, ja par šo pasākumu šodien tiktu samaksāts tikai digitāli, tiktu reģistrēts, ka esat šeit šodien.
Teorētiski jūs tagad varētu kļūt vai tikt noteikts par "persona non grata".
Domāju, ka mēs visi jau esam.
Nē, par laimi, es vēl neesmu. Man tas jāsaka atklāti.
Līdz janvārim man vispār nebija nekādu uzbrukumu, jo es visu argumentēju, balstoties uz faktiem.
Bet kopš manas pēdējās lekciju tūres diemžēl tas sāk notikt, un lietas tiek pievienotas, nevis balstītas uz faktiem.
Un tas ir ļoti, ļoti bīstami, un, manuprāt, tas ir mazliet žēl.
Noteikti.
Tāpēc ir svarīgi, lai jūs visu pasniegtu tik objektīvi.
Viņi arī padara sevi neapstrīdamus, un neviens to nevar atspēkot.
Tas viss ir objektīvi pamatots ar faktiem, un tāpēc tas ir ļoti svarīgs ieguldījums šajās debatēs.
Tāpēc no manas puses vēlreiz liels paldies.
Paldies.
Mēs esam nedaudz mainījuši tematisko secību, tāpēc tagad es lūgtu Stützle kungu atkal pievienoties.
Jā, tas, ko jūs iepriekš teicāt par skaidru naudu, man joprojām ir diezgan svaigā atmiņā.
Tas ir īsākais laiks starp abām prezentācijām.
Tāpēc pāreja uz risinājuma daļu šeit ir visvieglākā, jo mēs varam turpināt uzreiz.
Tātad problēma ir tāda, kā mēs aprakstījām iepriekš: Skaidra nauda ir pakļauta pieaugošam spiedienam.
Un tagad galvenais jautājums: ko mēs katrs atsevišķi varam darīt, ko ikviens no mums var darīt,
lai nepieļautu naudas izzušanu vai atpalicību?
Jā, īss jautājums, gara atbilde: tas ir ārkārtīgi grūti.
Mums patiešām ir sākotnējā situācija, ka, pirmkārt, ekonomika var noraidīt skaidru
naudu un, otrkārt, valsts noraida skaidru naudu.
Starp citu, vienīgā tīrā valsts nauda ir skaidra nauda!
Un valsts atsakās no savas naudas. Tas jau pats par sevi ir absurds.
Pēdējos gados esmu bijis neapmierināts, jo skaidra nauda būtībā brīvi krīt.
Saskaņā ar Vācijas Bundesbankas statistiku skaidra nauda nespēj noturēt savu pozīciju.
Pēdējā statistika tika publicēta 2023. gadā. Saskaņā ar skaidras naudas norēķinu rādītājiem Vācijā
par 51% produktu joprojām norēķinās skaidrā naudā.
Tā tiek samazināta par četriem procentiem gadā.
Tas nozīmē, ka līdz 2025. gadam mēs būtībā sasniegsim 43 %.
Ja pie tā pieskaita arī e-eiro tiešo konkurentu, tad līdz 2030. gadam skaidras naudas maksājumu
īpatsvars ļoti ātri varētu būt tikai 15 % vai mazāk.
Un tā ir visa problēma.
Es pats biju ļoti neapmierināts, ka vispār nebija politiskās gribas aizsargāt skaidru naudu ar likumu.
Naudai steidzami nepieciešama tiesiskā aizsardzība!
Un viena no tiesiskajām garantijām ir tāda, ka mēs atgūstam izvēles brīvību maksāt skaidrā naudā.
Tas galu galā atgriežas iedzīvotāju rokās.
Lai to panāktu, mazumtirdzniecības sektorā un arī valsts iestādēs ir nepieciešams "pieņemšanas pienākums".
No šī brīža - un šodien runa ir par atbildīgu pilsoni - pilsonim galu galā atkal ir iespēja balsot.
Tāpēc mums atkal ir vajadzīga izvēles brīvība, un, manuprāt, tas ir svarīgi.
Šodien joprojām nav politiskās gribas.
Taču ir radusies unikāla iespēja naudas līdzekļus nostiprināt likumā.
Ne tāpēc, ka tas ir politiski vēlams, bet tāpēc, ka pie varas esošie un politiķi vēlas ko citu.
Viņi vēlas e-eiro,
obligāti.
Viņi gatavojas to īstenot - šobrīd tas tā izskatās.
Tāpēc ir izstrādāts "priekšlikums regulai" par e-eiro, un viņi vēlas, lai e-eiro kļūtu par likumīgu maksāšanas līdzekli.
Tas nozīmē, ka viņi bija spiesti tajā pašā dienā publicēt priekšlikumu regulai par skaidru naudu. Jo skaidra
nauda pašlaik ir vienīgais likumīgais maksāšanas līdzeklis.
Tas nozīmē, ka e-eiro ieviešana paradoksālā kārtā vispirms aizsargā un garantē skaidru naudu, tā sakot?
Nē, absolūti nē.
Tāpēc parasti tas būtu jauki. Mēs to tagad redzam arī šeit.
Saskaņā ar ierosināto regulu e-euro būs obligāti jāpieņem mazumtirdzniecībā - vismaz saskaņā ar nolīguma projektu.
Jā, bet tāpēc, ka jūs teicāt, ka viņi bija spiesti regulā iekļaut otru.
Tātad regulā ir garantēti abi noteikumi, vai ne?
Nē, ir divi regulas priekšlikumi.
Ir izstrādāti divi regulas priekšlikumi - viens par e-eiro un otrs par skaidru naudu.
Tas ir ļoti svarīgs punkts.
Interesanti atzīmēt, ka ierosinātajā skaidras naudas regulā nav noteikts, ka mazumtirgotājiem
ir obligāti vai obligāti jāpieņem skaidra nauda.
Vismaz tā ir teikts.
Tas pats par sevi ir absurds.
Tas nozīmē, ka nākotnē mums būs divi dažādi likumīgi maksāšanas līdzekļi - e-eiro un mazāk
priviliģēts maksāšanas līdzeklis, kas būs skaidra nauda.
Un viss, kā vienmēr ar naudas atcelšanu, viss notiek nejauši.
Eiropas Komisijā strādā juristi, ekonomisti un uzņēmējdarbības ekonomisti.
Un viņiem gadījās kļūdīties, proti, skaidrā naudā - nav pienākuma to pieņemt mazumtirdzniecībā.
Manuprāt, tas ir diezgan ievērojams.
Bet tā ir arī iespēja, kas mums tagad ir, proti, uzņemties saistības tagad.
Nākamajos mēnešos durvis atkal tiks aizvērtas.
Arī skaidra nauda tiek pielīdzināta e-eiro, un mazumtirgotājiem to ir obligāti jāpieņem.
Tas ir absolūti būtiski, absolūti būtiski.
Būtībā mums tagad ir jāizdara liels spiediens uz lēmumu pieņēmējiem, lai nodrošinātu, ka tā ir arī iedzīvotāju griba.
Un tad es izveidoju petīciju par to.
- Šī ir petīcija vietnē www.bargelderhalt.eu, kur pašlaik ir 126 000 parakstu.
Problēma ir tā, ka ar to nepietiek.
Mums ir jāpārliecinās, ka tā pārstāv visus iedzīvotājus.
Un es vienkārši lūdzu - un tas ir arī aicinājums palīdzēt šodien - parakstīt šo lūgumrakstu, nodot to tālāk utt.
Jo, kad mēs uzsākām petīciju, mēs nosūtījām preses rakstu 350 laikrakstiem. Un saņēmām tikai trīs atbildes.
Un atbilde bija: lūdzu, turpmāk mums vairs nerakstiet.
Tas, protams, ir norāde, kas ir ļoti slikti.
Tomēr līdz šim esam saņēmuši 126 000 balsu.
Taču mums ir vajadzīgi vismaz 300 000.
Es domāju, ka mums faktiski vajadzētu būt miljonam, lai man būtu iespēja izdarīt spiedienu uz attiecīgajām valdības iestādēm.
Principā šo lūgumrakstu var parakstīt ikviens neatkarīgi no tā, vai viņš ir Austrijas vai Šveices pilsonis.
Mums vienkārši ir jābalso par šo lūgumrakstu.
Un šeit tiek pieprasīts, lai mazumtirdzniecībā un, protams, valsts iestādēs būtu obligāti jāizmanto skaidra nauda.
Tāds būtībā ir pieprasījums un risinājums.
Problēma ir tā, ka tas tiks izlemts šogad!
Tas nozīmē, ka mums ir ļoti, ļoti maz laika.
Jautājums, protams, ir par to, cik lielā mērā Eiropas Parlamentā strādā atbildīgi deputāti,
kuri paši izlemj, ko viņi patiešām domā un vēlas.
Daudziem no viņiem trūkst arī profesionālās kvalifikācijas.
Mēs zinām, ka dažas parlamentāro grupu pieņemtās rezolūcijas tiek vienkārši noraidītas.
Un ka ES Parlamentā tas ir vēl sliktāk nekā valstu parlamentos, kas atrodas, tā sakot, aizkulisēs.
Citiem vārdiem sakot, spiedienam vajadzētu būt ievērojamam. Vispirms jau arī sabiedrībai būtu jābūt ievērojamai.
Tātad uzliksim skaitli uz skalas. Kāds, jūsuprāt, ir "lūgumrakstu iesniedzēju" skaits, pie kura var sagaidīt reālu izrāvienu
- ka tas patiešām novedīs pie kritiskas kustības Parlamentā?
Parlaments ir viens.
Ierosinātā regula pašlaik tiek apspriesta Eiropas Parlamenta ECON komitejā, un tajā vēl var tikt veiktas izmaiņas.
Citiem vārdiem sakot, pirmais solis ir palielināt spiedienu uz ECON komiteju.
Tāpēc es veicu daudz kampaņu.
Varbūt tikai informācijai: pateicoties naudas petīcijai, cita starpā, mēs esam
izveidojuši kopienu, kurā šobrīd ir 65 000 cilvēku.
Citiem vārdiem sakot, mēs cenšamies izveidot lobiju par labu skaidrajai naudai, lai mēs varētu kopīgi rīkoties.
Un mēs organizējam dažas praktiskas aktivitātes.
Pašlaik mēs cenšamies tuvināt ECON komiteju pilsoņu gribai, organizējot plašas vēstuļu rakstīšanas kampaņas.
Pēdējā vēstuļu kampaņā piedalījās 1300 cilvēki. Un, protams, ir atbilstošas vēstules.
Tas nozīmē, ka mums vispirms ir jāizdara spiediens uz ECON komiteju.
Tomēr ir jārada jauna izpratne par šo jautājumu gan iedzīvotāju, gan politiķu vidū.
Tāpēc šis ir ļoti, ļoti svarīgs jautājums.
Skaidrajai naudai ir jābūt nostiprinātai tiesību aktos, citiem vārdiem sakot, tai ir
jābūt atzītai mazumtirgotāju un valsts iestādēs.
Es tikai jautāju, jo, kā jau teicu, 146 000 - ja jūs sakāt, ka tas ir Eiropas mērogā - tas nav nemaz tik daudz.
Tas nozīmē, ka to ir ievērojami vairāk.
Tātad jautājums ir, kāds, jūsuprāt, ir mērķis, lai patiešām iegūtu punktus?
Es domāju, ka mums ir jāsasniedz miljons.
Pagaidām es ļoti lielā mērā atsaucos uz Vāciju.
Citādi pagaidām tas ir grūti pamanāms.
Ar vienu miljonu mēs saņemam spiedienu.
Tā nav tikai vēlmju domāšana, mums vienkārši kaut kas ir jādara.
Tagad esmu piedalījies lekciju tūrē un esmu centies nodrošināt, lai mums būtu vairāk kontaktu ar multiplikatoriem.
Tas nozīmē, ka šodien es beidzu savu lekciju turneju.
Nākamos divus mēnešus es aktīvi apmeklēšu YouTube kanālus un aicināšu tos intervēt mani, lai nodrošinātu šai
petīcijai redzamību - lai šis miljons tiešām tiktu sasniegts.
Patiesībā es šeit lūdzu palīdzību: ja jums ir kontakti ar daudzinātājiem, laikrakstiem utt., sazinieties, lai es
varētu iesniegt šo lūgumrakstu un lai tas kļūtu pamanāms.
Tad tas var viegli sasniegt miljonu.
Man ir vajadzīga ikviena palīdzība.
Tas ir arī viens no galvenajiem iemesliem, kāpēc es šodien šeit stāvu.
Liels paldies par to.
Jūs to īsumā pieminējāt arī iepriekš problēmas aprakstā.
- Protams, rodas jautājums: karte vienā pusē, nauda otrā?
Principā tas ir kā sava veida balsojuma lēmums.
Citiem vārdiem sakot, principā jūs varat arī pats kaut ko izdarīt, maksājot pēc iespējas vairāk naudas, vai ne?
Tātad šodienas nosaukums ir "Atbildīgs pilsonis".
Citiem vārdiem sakot, atbildīgam pilsonim vispirms ir nepieciešama izvēles brīvība un apziņa par to, ko mēs radām.
Mēs zinām, ka centrālās bankas apvieno skaidrās naudas nākotni ar pieprasījumu.
No šī viedokļa raugoties, mums faktiski ir tieša demokrātija attiecībā uz skaidru naudu, jo par
skaidras naudas turēšanu ir balsošanas biļetens.
Vēlēšanu biļetens izskatās, piemēram, šādi.
Citiem vārdiem sakot, mēs nebalso par skaidru naudu ik pēc četriem gadiem, kā tas notiek federālajās vēlēšanās utt., bet:
Mēs katru dienu izvēlamies skaidru naudu katram pirkumam!
Citiem vārdiem sakot, jautājums ir, un tā ir daļa no atbildīgas pilsonības, apzināties, ka mums ir jāsaglabā
pēc iespējas lielāks pieprasījums pēc skaidras naudas.
Tas ir izšķirošais faktors, t.i., tā apzināšanās.
Tas nozīmē, ka nākamreiz, kad dosimies iepirkties, mēs nodosim balsošanas biļetenu par skaidras naudas
saglabāšanu, bet ir arī biļetens par skaidras naudas atcelšanu.
Turklāt jums ir arī iespēja pateikt: Labi, es maksāsim ar karti vai mobilo tālruni.
Un tas ir viss, ko jūs sakāt: Es esmu par skaidras naudas atcelšanu.
Tā ir tā būtība.
Kāpēc es pamatā stāvu šeit priekšā, nav nekas cits, kā izskaidrot cilvēkiem, ko viņi izraisa ar savu rīcību.
Jā, un es gribētu, lai atbildīgi pilsoņi par to aizdomājas:
Ko es izraisīju ar šo vēlēšanu biļetenu un ko es izraisīju ar šo biļetenu.
Tas ir vienīgais iemesls - es vēlos atbildīgu pilsoni.
Un ir svarīgi, lai atbildīgs pilsonis būtu ļoti, ļoti labi informēts par šo tēmu.
Patlaban viņi jautā, cik ilgi petīcija tiks iesniegta.
Tas darbosies līdz brīdim, kad par to balsos Eiropas Parlaments.
Es teiktu, ka tas darbosies ne ilgāk kā līdz 2025. gada oktobrim.
Mums jāskatās, vai tas notiks pirms tam.
Bet, visticamāk, ne 2025. gadā, jo tad e-euro sāksies tā trešais attīstības posms.
Jā, liels paldies par jūsu novērtējumu.
Tāpēc tādi pasākumi kā šis, ko organizē Ervīns Rigo, ir tik svarīgi, lai mēs varētu informēt cilvēkus par šiem jautājumiem.
Jo daudzi cilvēki to dara, protams, neproporcionāli liels skaits šeit, zālē, bet daudzi cilvēki to nedara publiski. Jā, diemžēl
Jā, un es gribētu teikt vēl kaut ko.
To var parakstīt pats vietnē www.bargelderhalt.eu.
Un, ja tur atzīmēsiet izvēles rūtiņu, jūs automātiski tiksiet iekļauts kopienā.
Tajā ir norādīts, vai vēlaties saņemt informāciju par lūgumraksta turpmāko virzību.
un tad jūs esat kopienā.
Kopiena ir ārkārtīgi svarīga.
Jo, pat ja mums izdosies iesniegt petīciju, tas tikai apturēs naudas brīvo kritumu.
Taču finanšu nozares mārketinga aktivitātes turpinās.
Tas nozīmē, ka mums ir jāsagatavojas, mums ir jāveido lobijs par naudu, par mūsu brīvību.
Ļoti jauki noslēguma vārdi un kopsavilkums.
Veiksmi ar šo tēmu un turpiniet savu apņemšanos to risināt.
Paldies.
Lai atbildētu uz intervijā neatbildētajiem jautājumiem: Kāpēc jūs to darāt?
Kāpēc patiesībā tiek samazināta skaidra nauda?
- lai pabeigtu Stützle kunga interesanto stāstījumu, mēs parādīsim Kla.TV raidījumu.
"Naudas atcelšana, nežēlīgi tiecoties pēc varas"
ASV valdība ir viens no spēcīgākajiem spēkiem, kas ir atbildīgs par skaidras naudas atcelšanas paātrināšanu pasaulē.
Piemēram, 2012. gadā ar ASV Starptautiskās attīstības aģentūras (USAID) atbalstu tika
izveidota alianse "Better than Cash Alliance".
Kopš tā laika skaidras naudas atcelšana visā pasaulē ir masveidā virzīta uz priekšu.
ASV iesaistīšanās iemesls ir tas, ka bezskaidras naudas maksājumu darījumos visā pasaulē dominē ASV uzņēmumi.
Tas netieši ļauj ASV valdībai uzraudzīt atsevišķu valstu, banku, uzņēmumu un pat privātpersonu finanšu
darījumus un izslēgt tos no bezskaidras naudas norēķinu darījumiem, ja tie nedarbojas tās interesēs.
Tas ir milzīgs varas faktors, kas šobrīd ir gandrīz tikpat liels kā ASV militārā dominance.
Atgrūžot naudu, ASV vara automātiski pieaug.
Aplūkosim, kā šie finanšu stratēģi paplašina savu varu, izmantojot lielos maksājumu pakalpojumu sniedzējus vai starptautiskās
banku sistēmas, izmantojot dažus piemērus no visas pasaules:
Starptautiskais maksājumu pakalpojumu sniedzējs VISA ir ieviesis intensīvus pasākumus, lai aizstātu skaidras naudas maksājumus.
Piemēram, ASV bāriem, kafejnīcām un restorāniem ir paredzēts piešķirt līdz pat 500 000 ASV dolāru
lielu subsīdiju, ja tie vairs nepieņem skaidru naudu.
VISA arī centās ietekmēt Bulgārijas valdību, lai tā divos posmos samazinātu skaidras naudas limitu līdz aptuveni 500 eiro.
ASV dati liecina, ka tas ir jautājums par taustāmām ekonomiskām interesēm.
2018. gadā tikai kredītkaršu maksājumi vien radīja izmaksas 90 miljardu ASV dolāru apmērā.
Nauda, ko lielākoties maksāja klienti un kas ieplūda bezskaidras naudas maksājumu pakalpojumu sniedzēju kabatās.
Taču tās nav vienīgās sekas, ko rada pieaugošā skaidras naudas pārvietošana.
Dramatiskie notikumi Grieķijā sniedz priekšstatu par skaidrās naudas atcelšanas sekām .
Tur iedzīvotāji tiek sodīti ar nodokļu sodiem, ja veic pārāk maz bezskaidras naudas norēķinu, un veikali ir
praktiski spiesti slēgt līgumus ar tādiem uzņēmumiem kā VISA.
Arī par mājās glabātu skaidru naudu ir jāziņo iestādēm, un tā tiks konfiscēta, ja tās izcelsmi nevar pierādīt.
Un tieši šeit divu sektoru - maksājumu pakalpojumu sniedzēju un starptautisko banku sistēmu - intereses iet roku rokā:
Tālāk kļūst skaidrs, ka šīs jomas ir savstarpēji saistītas kā zobratiņi pulksteņa mehānismā, lai iegūtu
kontroli pār finanšu resursiem līdz pat privātīpašumtiesībām.
Lai stimulētu ekonomiku, ECB jau gadiem ilgi strādā ar galveno procentu likmju samazināšanos.
Tā kā negatīvas procentu likmes uzkrājumu kontiem ir līdzvērtīgas pakāpeniskai ekspropriācijai, ieguldītāji
var aizsargāt sevi pret vērtības zudumu, izņemot naudu.
Tomēr šī pašnoteikšanās attiecībā uz saviem aktīviem ierobežo ECB iespējas ietekmēt.
SVF darba dokumentā par negatīvu procentu likmju sistēmas ieviešanu tagad ierosināts iekasēt valūtas maiņas
maksu par skaidru naudu, kas atbilst tai pašai procentu likmei, kura tiek piemērota ieguldītajiem aktīviem.
Piemēram, ja negatīvā procentu likme ir -5%, tad, izņemot 100 eiro no bankomāta, jūs joprojām saņemsiet 95 eiro skaidrā naudā.
Tā rezultātā krasi samazinātos skaidrās naudas kā ieguldījuma uzkrājumos un maksāšanas līdzekļa pievilcība,
kas pavērtu ceļu skaidras naudas galīgai likvidēšanai.
Prof. Hanss Verners Sins (Hans-Werner Sinn), bijušais Ifo institūta prezidents un ekonomikas eksperts, komentē:
"Ja ECB vēlas likvidēt skaidro naudu eiro, Vācijai atkal jāievieš Vācijas marka."
"Skaidra nauda ir svarīga brīvības sastāvdaļa."
"Nauda nozīmē kaut ko līdzīgu izmainītai gribas brīvībai.
Tāpēc cilvēkam, kuram tā ir pilnībā liegta, tā ir desmitkārt vērtīgāka."
Fjodors M. Dostojevskis, krievu rakstnieks.
Cienījamie skatītāji, pārējo ieguldījumu šajā Dornbirnā notiekošajā pasākumā jau var redzēt HOCH2.TV.
Saites atradīsiet šajā programmā.
Izmantojot šo iespēju, vēlamies pateikties HOCH2.TV par lielisko sadarbību.