"Den 29 mars 2025 ägde evenemanget "Freedom & Self-Determination - The Responsible Citizen" rum på
Kulturhaus Dornbirn med intressanta bidrag om rättsstatsprincipen, suveränitet och kontanter.
Evenemanget anordnades av Dornbirn Academy for Personal Development.
HOCH2.TV har spelat in och redigerat alla bidrag för er, kära tittare.
Idag presenterar Kla.TV en intervju med Hansjörg Stützle om förflyttningen av kontanter."
Nu kommer vi till Hansjörg Stützle och ämnet kontantbevarande eller avskaffande av kontanter.
Också tematiskt relaterad, om än med en liten twist.
Kära herr Stützle, jag kanske först ska ställa en snabb fråga till er.
Hur kommer det sig egentligen att man ägnar sig åt frågan om avskaffande av kontanter eller
bibehållande av kontanter så intensivt som du gör?
Ja, det har gått ganska lång tid för mig, säkert omkring 25 år.
Och först och främst av logiska skäl, eftersom det finns motståndare som är för ett kostnadsfritt betalningssystem.
Och det är främst finansbranschen.
För ungefär 25 år sedan insåg jag att det här ämnet skulle komma upp någon gång.
Eftersom kontanter äventyrar deras affärsmodell i form av "bank runs", som är möjliga.
Med andra ord är finansbranschen i princip alltid under stress för att upprätthålla allmänhetens
förtroende för det monetära systemet på en viss nivå.
Om den sjunker under en viss gräns blir medborgaren rädd och går till banken.
Han vill ha pengarna, vill få in dem i sin egen inflytandesfär.
Och så finns det ormar, och så finns det en bankrusning och, och, och.
Och sedan inträffar naturligtvis en stor kris.
Jag insåg helt enkelt att det inte fanns någon manifestation för avskaffandet av kontanter vid den tidpunkten.
Men så kom finanskrisen 2007-2009 med en ganska stark manifestation.
Nästan ingen har märkt det, nämligen med förbud mot riktiga kontanter.
Och det märktes inte riktigt eftersom det beskrevs med ett fint täckord, nämligen kontanttak.
Ett kontanttak är redan ett kontantförbud över en viss gräns.
I Europa - det var där det började i Europa - har vi 18 länder med kontantförbud från en gräns.
Grekland är t.ex. det land som har den lägsta kontantgränsen på bara 500 euro.
Detta innebär att om du åker till Grekland nu och vill betala en hotellräkning på 501 euro - är det
förbjudet enligt lag och straffbart att betala den kontant.
Grekland har redan gjort två försök att sänka kontanttaket till 200 euro.
Men det var inte möjligt eftersom 500-eurosedeln fortfarande är lagligt betalningsmedel.
Och det är den enda anledningen till att vi inte har ett lägre kontanttak.
Ja, och många människor är uppenbarligen inte ens medvetna om denna utveckling i vardagslivet.
Så vissa människor accepterar det bara.
Jag tror att det i Tyskland är runt 10 000 euro.
Eller är det min information?
Nej, så det finns för närvarande inget klassiskt kontanttak i "POS", i försäljningsställen, i Tyskland.
Inte ens för insättningar, så det är bevisbördan för tvättning av skattepengar och liknande?
Exakt, så återförsäljaren har en skyldighet att föra register, men från och med 2027 ska en
kontantgräns på 10 000 euro gälla i hela Europa.
Det är ämnet.
De länder som redan omfattas av den kan behålla den.
Du kan när som helst sätta kontantgränsen under 10.000.
Och hur förklarar ni det faktum att det finns en så relativt låg medvetenhet om problemet i det här området?
Är det kanske så att medborgarna ännu inte inser vidden av hotet mot deras kontanter?
Definitivt inte.
Jag har just kommit tillbaka från en lång, lång föreläsningsturné.
Sedan januari har jag bara varit på föreläsningsturnéer.
När jag pratar i två timmar om mekaniken bakom avskaffandet av kontanter är det många som säger:
Jag visste att det var ett problem, men jag insåg inte att det var så explosivt.
Tja, om man lyssnar på Deutsche Bundesbank så är allt faktiskt bra.
Det finns försäkringar om att det finns tillräckligt med kontanter och att det kommer att fortsätta att existera.
I allmänhet orienterar man sig bara efter vad befolkningen antas vilja.
Vi har förberett en kort inspelning.
Förra sommaren tror jag att du var gäst hos Südwestrundfunk, det tyska public service-bolaget ARD.
Det handlade just om detta ämne.
Vi kanske ska ta en snabb titt till.
Jag har rätt studiogäst med mig nu för den här frågan.
Stefan Hardt är med oss.
Han är chef för Central Cash Division på Bundesbank.
God kväll.
Hur länge kommer ni, hur länge kommer Bundesbank att fortsätta att förse oss med nya kontanter?
Så länge folk vill använda kontanter.
Gäller det alla kontantnoteringar, alla växlar?
Ja, naturligtvis.
I grund och botten säger de allra flesta att de vill kunna betala med kontanter.
Det är cirka 93 procent av befolkningen som skulle vilja ha detta.
Och det är inte alla som gör det.
Men de skulle åtminstone vilja ha möjlighet att betala kontant.
Och så länge människor vill betala kontant kommer vi att fortsätta att tillhandahålla dessa kontanter.
Kontantfantasten kan nu dra en lättnadens suck.
Hör jag en sten falla från ert hjärta, mr Stützle?
Absolut inte, för det är precis vad som sägs: Så länge efterfrågan finns kommer Deutsche Bundesbank att hålla fast vid den.
Och det är det som är hela problemet.
Kanske borde du också definiera vad efterfrågan är.
Hur hög måste kontantbetalningsgraden vara?
Och så har vi medborgare det i slutändan i våra egna händer - ska vi betala med kort eller kontanter?
Det är i princip vad vi säger i kortbetalningen här.
Jag är för att avskaffa kontanter eller jag är för att behålla kontanter.
Så det är en avgörande punkt som vi måste ta hänsyn till här.
Och tyvärr har medborgarna inte längre kontanter i sina egna händer eftersom ekonomin
har gått så långt att den avvisar kontanter.
Med andra ord vägrar de första återförsäljarna här i Tyskland att ta emot kontanter.
Och vi vet att kontanter på den här grunden inte har någon chans att överleva på lång sikt.
Eftersom ekonomin avgör om vi medborgare har möjlighet att välja att betala med kontanter.
Så jag tror inte att herr Banker såg så glad ut över dina sista ord, eller hur?
Ja, det var inte riktigt vad han ville.
Ibland har jag en känsla av att den tyska Bundesbank är ansvarig för att alltid lugna, lugna:
Kontanterna är i säkert förvar.
Men i slutändan kopplar de det till efterfrågan.
Jag ställde faktiskt frågan: Vad menar Deutsche Bundesbank med efterfrågan - och han svarade inte på den.
Det finns helt enkelt en viss mekanism i avskaffandet av kontanter, som jag kanske kan förklara lite.
Vi har också tagit fram ett diagram.
Det är en mycket viktig punkt.
Faktum är naturligtvis att strukturerna avskaffar kontanter.
Och jag försöker förklara något som normalt tar mig två timmar.
Jag provar det nu om fem minuter.
Tiden rinner ut, okej.
Till vänster ser vi alltså att en infrastruktur måste inrättas för kontantlösa betalningar.
Det var ett gigantiskt projekt som tog decennier.
Åtminstone i Tyskland kan man säga att den är komplett.
Och här i Österrike, kanske ännu inte vid bergsstugan.
Men i övrigt är infrastrukturen på plats.
Det har i princip fastställts.
På den högra sidan ser vi att marknadsföring och publicitet naturligtvis sker genom marknadsföring.
Miljarder har investerats i att främja digitala betalningar.
Och många människor går nu in i detta system utan reflektion.
Det som också är lite tråkigt är att en reklam mot kontanter också implementerades.
Tyvärr märkte vi det under Corona-perioden, då skyltar sattes upp i ekonomin:
Av hygienskäl ber vi er att inte betala med kontanter etc.
Och många människor trodde på det och gick sedan faktiskt in i det digitala systemet.
Sedan har vi ämnet: avvisande av kontanter av ekonomin.
Det här är ett mycket explosivt ämne.
Kontanter är faktiskt inskrivna i tre mycket kraftfulla lagar:
Det är faktiskt inskrivet i Bundesbanks lag, det är inskrivet i ECB:s stadga och i EU-fördraget i form av att
det har privilegiet att vara lagligt betalningsmedel och faktiskt är obligatoriskt i handeln.
Detta sattes igång av en rekommendation från kommissionen 2010 - med argumentet om avtalsfrihet
som innebär att detaljhandlare kan vägra kontanter.
De anser därför att avtalsfriheten för företag och handel är viktigare.
Detta bekräftas också av Deutsche Bundesbank.
Vi diskuterade också detta i den här intervjun.
Det är explosivt, mycket farligt, eftersom denna tolkning innebär att det faktiskt är ett
faktum i dag att detaljhandlare får vägra kontanter.
Detta innebär att vi medborgare inte längre har kontanter i våra egna händer - dvs. valfrihet - utan att
ekonomin nu avgör om vi får betala med kontanter eller inte.
Det är ett faktum.
Sedan har vi en annan aspekt och det är införandet av e-euro.
E-Euro förväntas gå in i sin tredje fas i oktober i år.
Det finns ett förslag till förordning för e-euro, dvs. ett lagförslag.
EU-parlamentet väntas fatta beslut om detta i oktober.
Och sedan kan det hända att vi under de närmaste ett, två eller tre åren faktiskt kommer att ha en direkt konkurrent till
kontanter vid POS, vid försäljningsstället, dvs. i detaljhandeln.
Och det orsakar förstås allt.
Dessa tre block leder till att medborgarna i allt högre grad tvingas in i detta
system och vänjer sig vid digitala betalningar.
Och nu kommer det - och det här är det viktigaste
- "kontantbetalningsgraden" är nämligen ett mycket viktigt begrepp.
Den tyska Bundesbank sa också i en intervju här att de kopplar det till efterfrågan.
Som jag sa frågade jag Deutsche Bundesbank vad de menar med efterfrågan.
Enligt mina beräkningar är det 15 procent.
Man kan diskutera mellan 10 och 15 procent.
Då börjar kontantinfrastrukturen bli alldeles för dyr.
Den s.k. "proportionalitetsprincipen" gäller då:
Om infrastrukturen är för dyr i förhållande till hur människor fortfarande betalar med kontanter - och då kollapsar den.
Vi har för närvarande en situation där kontantbetalningssatsen i Tyskland sjunker med 4 procent per år, dvs. totalt 3,8 procent
- men jag avrundar det lite uppåt till 4 procent - per år.
Detta kommer att öka i och med införandet av e-euro och vi kommer då relativt snabbt att få den situation som vi har i
andra länder, som till exempel Sverige: Att kontantbetalningsgraden då kanske bara blir 10 eller 15 procent.
Och sedan är kontanter tyvärr föråldrade av dessa skäl, som jag nu kortfattat har redogjort
för här, där jag normalt behöver två timmar.
Vad skulle intressera mig? Hur påverkar trenden mot kryptovalutor kontantbetalningsbeteendet i allmänhet?
Det finns fler och fler leverantörer som redan använder krypto - så kanske är det fortfarande i sin linda inom onlinehandeln.
Men i kontanthandeln, i detaljhandeln, finns det redan isolerade fall i Tyskland där du
faktiskt kan betala med Bitcoin, till exempel?
När du går ut och äter pizza någonstans betalar du med krypto.
Kan detta också utgöra ett ytterligare hot mot kontanter, vid sidan av de digitala
betalningsmedel som utfärdas av de nationella bankerna?
Tendensen mindre.
Så när det gäller betalningsmedel måste man skilja sig åt lite.
För en gångs skull handlar det om att investera pengar:
Så om det finns en stark volatilitet är detta inte riktigt lämpligt för en betalning.
Det beror på att man inte vill använda ett värde för betalning där det dessutom är föremål för kraftig spekulation.
Så det är antingen en investering eller ett betalningsmedel.
Ett bra betalningsmedel har ingen volatilitet, dvs. inga värdefluktuationer etc.
Så ur ett nuvarande perspektiv - vi får se hur saker och ting utvecklas med kryptovalutor - ser jag ingen fara i detta.
E-euron är faktiskt en mycket större fara.
E-euro bör ges privilegiet att vara lagligt betalningsmedel etc.
Jag vill inte förklara allt nu, det är väldigt, väldigt komplext.
Mycket intressant ämne. Jag är säker på att många tittare också kommer att vara intresserade:
Varför gör du så?
Varför minskar egentligen kontanterna?
Är detta bara en fråga om bekvämlighet?
Eller ser ni också tydligt detta som en del av en agenda för att i slutändan göra medborgarna beroende och ta
ifrån dem makten, till exempel genom social kontroll?
Att det då kommer att vara mycket lättare att reglera tillgången till elektroniska betalningsmedel än till kontanter?
Det är därför man säger: "Kontanter kännetecknas av frihet" och elektroniska pengar är
naturligtvis oundvikligen föremål för externa restriktioner.
Är det motivet bakom det?
Så det finns naturligtvis många motiv.
Man måste utgå från "Cui Bono"-principen, så vem tjänar på det?
Och sedan kommer man naturligtvis fram till vissa svar.
Jag går inte så djupt in i det här ämnet själv, eftersom det faktiskt distraherar från ämnet på ett visst sätt.
Vad jag egentligen talar om är mekaniken och strukturerna bakom avskaffandet av kontanter, bakom cykeln.
Det är mycket mer subtilt än så: man skapar en miljö för kontanter där kontanter inte kan överleva.
Detta innebär att det för närvarande sker stora attacker mot kontanter.
Å ena sidan kan den avvisas av ekonomin.
Men det som är ännu mer dramatiskt ur min synvinkel är att staten ingriper mer och mer genom att förkasta kontanter.
Jag hänvisar till Tyskland eftersom jag känner mig lite bättre hemma där.
Till exempel tar simbassänger inte längre emot kontanter, de första utomhuspoolerna tar inte längre emot kontanter.
Att parkeringshus, parkeringsplatser inte längre tar emot kontanter, till och med
medborgarkontor som inte längre tar emot kontanter.
I Düsseldorf har vi till exempel en situation där alla medborgarkontor har blivit kontantlösa
- utom ett, som ligger vid järnvägsstationen.
Det är mycket farligare eftersom du inte kan undvika det alls.
Detta innebär att medborgarna i allt större utsträckning tvingas in i detta system i
stor skala, och det är mycket, mycket farligt.
Detta innebär att vi också behöver en "kontantacceptansförpliktelse hos staten" igen i slutändan.
Jag ställer också frågan med tanke på evenemangets tema om den "ansvarsfulla medborgaren".
För en sak är klar: om du inte längre betalar kontant, oavsett i vilken form du betalar elektroniskt,
är det i slutändan inte längre en anonym betalning.
Ja, absolut.
Det är just det som är poängen.
Kontanter är alltid en anonym betalning.
Jag kan gå någonstans, jag kan betala något. Ingen frågar mig vem jag är. De tar mina pengar, de är inte intresserade av mig.
Med kontantlös betalning är praktiskt taget hela min portfölj, hela min screening, så att säga, alltid inkluderad.
Från var jag är för tillfället till vad som händer på mitt konto, vad jag gör.
Det var därför jag frågade om syftet bakom detta inte var ganska tydligt: att etablera mer eller mindre en totalitarism
här, där medborgarna faktiskt verkligen kan upptäckas av staten hela tiden och överallt och görs transparenta.
Ja, jag vill lämna det i princip öppet.
Men en sak som jag definitivt kan säga är att ett fritt samhälle behöver ett fritt betalningssystem som inte kan övervakas.
Och allt som är digitalt kan naturligtvis också övervakas mycket enkelt. Faktum är att samhället då också börjar bli kuvat.
Så om det här evenemanget bara betalades digitalt i dag skulle det registreras att du är här i dag.
Teoretiskt sett kan du nu också bli eller bli satt som "persona non grata".
Det är vi alla redan, antar jag.
Nej, lyckligtvis är jag inte det än. Jag måste säga det helt uppriktigt.
Jag fick inga attacker alls förrän i januari eftersom jag argumenterade mycket faktabaserat.
Men sedan min senaste föreläsningsturné har det tyvärr börjat hända saker och ting, och
saker läggs till snarare än att baseras på fakta.
Och det är väldigt, väldigt farligt och jag tycker att det är lite synd.
Definitivt.
Och det är därför det är viktigt att du presenterar allt så objektivt.
De gör sig också oantastliga och ingen kan motbevisa det.
Allt detta är objektivt baserat på fakta och är därför ett mycket viktigt bidrag till denna debatt.
Så tack så mycket igen från min sida.
Tack så mycket.
Vi har ändrat den tematiska ordningen lite grann, så jag ber nu Stützle att ansluta sig till mig igen nästa gång.
Ja, det du sa tidigare om kontanter är fortfarande ganska färskt i mitt minne.
Detta är den kortaste tiden mellan de två presentationerna.
Det är därför som övergången till lösningsdelen är enklast här, eftersom vi kan fortsätta direkt.
Så problemet är, som vi beskrev tidigare: Kontanter är under allt större press.
Och nu kommer den viktigaste frågan: Vad kan vi göra individuellt, vad kan var och en av oss göra för att förhindra att
kontanter försvinner ytterligare eller hamnar på efterkälken?
Ja, en kort fråga, långt svar: det är oerhört svårt.
Vi har verkligen den initiala situationen att, för det första, ekonomin kan avvisa kontanter
och, för det andra, staten avvisar kontanter.
Förresten, de enda rena statliga pengarna är kontanter!
Och staten vägrar att ta emot sina egna pengar. Det är i sig redan en absurditet.
Jag har varit frustrerad under en lång tid de senaste åren eftersom kontanter i princip är i fritt fall.
Enligt statistik från Deutsche Bundesbank kan kontanterna inte hålla sig på egen hand.
Den senaste statistiken kom ut 2023. Enligt kontantbetalningsgraden i Tyskland betalas
51 procent av varorna fortfarande kontant.
Den reduceras med fyra procent per år.
Det innebär att vi 2025 i princip kommer att ligga på 43 procent.
Om man nu lägger till den direkta konkurrenten e-euro till detta, så kan det 2030 mycket snabbt vara så att
kontantbetalningsgraden bara är 15 procent eller mindre.
Och det är det som är hela problemet.
Jag var själv mycket frustrerad över att det inte fanns någon politisk vilja alls att skydda kontanter genom lag.
Kontanter behöver omedelbart rättsligt skydd!
Och ett rättsligt skydd är att vi återfår valfriheten att betala med kontanter.
Att det i slutändan kommer tillbaka i medborgarnas händer.
För att uppnå detta behöver vi i princip en "acceptansskyldighet" inom detaljhandeln och även hos myndigheter.
Från och med nu - och i dag handlar allt om den ansvarsfulla medborgaren - har
medborgaren i slutändan möjlighet att rösta igen.
Så vi behöver valfrihet igen och jag tycker att det är viktigt.
Det finns fortfarande ingen politisk vilja i dag.
Men det har uppstått ett unikt tillfälle att lagfästa kontanter.
Inte för att det är politiskt önskvärt, utan för att makthavarna och politikerna vill något annat.
De vill ha e-euro,
obligatoriskt.
De kommer att genomföra det - det ser helt klart ut så just nu.
Det är därför som ett "förslag till förordning" för e-euro har tagits fram och de vill
att e-euro ska vara lagligt betalningsmedel.
Detta innebär att de tvingades publicera ett förslag till förordning för kontanter samma dag. Eftersom
kontanter för närvarande är det enda lagliga betalningsmedlet.
Det betyder alltså att införandet av euron paradoxalt nog först skyddar och garanterar kontanter, så att säga?
Nej, absolut inte.
Så normalt skulle det vara trevligt. Vi ser det också här just nu.
Enligt förslaget till förordning kommer e-euro att bli föremål för obligatorisk acceptans i
detaljhandeln - åtminstone enligt utkastet till avtal.
Ja, men eftersom du sa att de var tvungna att inkludera de andra sakerna i förordningen.
Så båda är garanterade i förordningen, eller hur?
Nej, det finns två förslag till förordningar.
Det finns två förslag till förordningar - ett för e-euro och ett för kontanter.
Så det är en mycket viktig punkt.
Det är intressant att notera att förslaget till kontantförordning inte gör det obligatoriskt eller
tvingande för detaljhandlare att ta emot kontanter.
Det är i alla fall vad det står.
Det i sig är faktiskt en absurditet.
Detta innebär att vi i framtiden skulle ha två olika lagliga betalningsmedel - e-euro och ett
underprivilegierat, som skulle vara kontanter.
Och allt, som alltid med avskaffande av kontanter, kommer allt av en slump.
Europeiska kommissionen är full av jurister, ekonomer och företagsekonomer.
Och de råkade göra ett misstag, nämligen: kontanter - ingen skyldighet att ta emot i detaljhandeln.
Så det är ganska anmärkningsvärt, tycker jag.
Men det är också den möjlighet vi nu har, nämligen att göra ett åtagande nu.
Dörren kommer att stängas igen inom de närmaste månaderna.
Att kontanter också likställs med e-euro, att det är obligatoriskt för detaljhandlare att acceptera dem.
Detta är absolut nödvändigt, absolut nödvändigt.
I grund och botten måste vi nu sätta stor press på beslutsfattarna för att se till att detta också är medborgarnas vilja.
Och jag startade sedan en namninsamling för detta.
- Detta är en namninsamling på - www.bargelderhalt.eu, där vi för närvarande har 126.000 underskrifter.
Problemet är att det inte är tillräckligt.
Vi måste se till att den representerar befolkningen.
Och jag ber helt enkelt - och detta är också en uppmaning till hjälp i dag - att ni skriver
under namninsamlingen, skickar den vidare osv.
För när vi startade namninsamlingen skickade vi ut en pressartikel till 350 tidningar. Och vi fick bara tre svar.
Och svaret var: Var snäll och skriv inte till oss igen i framtiden.
Det är naturligtvis en indikation, vilket är mycket illa.
Och ändå har vi fått 126.000 röster hittills.
Men vi behöver minst 300.000.
Jag tycker att vi faktiskt ska ha miljongränsen så att jag får möjlighet att utöva
påtryckningar på de relevanta regeringsorganen.
I princip kan vem som helst skriva under denna framställning, oavsett om man är österrikare eller schweizare.
Vi måste helt enkelt rösta för denna framställning.
Och här är kravet att kontanter ska göras obligatoriska i detaljhandeln och, naturligtvis, på statliga kontor.
Det är i princip både kravet och lösningen.
Problemet är bara att det kommer att avgöras i år!
Det betyder att vi bara har en mycket, mycket kort tid på oss.
Frågan är naturligtvis i vilken utsträckning Europaparlamentet bemannas av ansvarsfulla ledamöter som
själva bestämmer vad de verkligen tycker och vill.
Många av dem saknar också yrkesmässiga kvalifikationer.
Vi vet att vissa av de resolutioner som antagits av de parlamentariska grupperna bara nickas igenom.
Och att detta är ännu värre i EU-parlamentet än i de nationella parlamenten, i bakrummet så att säga.
Med andra ord måste trycket vara betydande. Framför allt måste allmänheten också vara betydande.
Så låt oss sätta en siffra på skalan. Vad skulle du säga är det antal "framställare" där man kan förvänta sig ett
verkligt genombrott - att detta verkligen kommer att leda till en kritisk rörelse i parlamentet?
Parlamentet är ett.
Förslaget till förordning diskuteras för närvarande i Europaparlamentets ECON-utskott, och
ändringar kan fortfarande komma att göras här.
Det första steget är med andra ord att öka trycket på ECON-utskottet.
Det är därför jag gör många kampanjer.
Kanske bara för information: tack vare kontantinsamlingen, bland annat, har vi utvecklat en
gemenskap som för närvarande uppgår till 65 000 personer.
Vi försöker med andra ord skapa en lobby till förmån för kontanter så att vi kan vidta gemensamma åtgärder.
Och vi organiserar vissa praktiska aktiviteter.
Vi försöker för närvarande att föra ECON-utskottet närmare medborgarnas vilja genom att
organisera stora kampanjer för att skriva brev.
1.300 personer deltog i den senaste brevkampanjen. Och naturligtvis finns det motsvarande brev.
Detta innebär att vi först måste sätta press på ECON-utskottet.
Trots detta måste en ny medvetenhet om denna fråga skapas bland befolkningen och även bland politikerna.
Så detta är en mycket, mycket viktig punkt.
Kontanter måste vara lagstadgade - med andra ord måste de accepteras av återförsäljare och offentliga myndigheter.
Jag frågar bara för att, som jag sa, 146 000 - om man säger att det faktiskt gäller hela Europa - det är inte så mycket.
Det betyder att det måste finnas betydligt fler av dem.
Så frågan är, vad skulle du säga är målet här för att verkligen plocka poäng?
Ja, jag tror att vi måste nå miljonstrecket.
Jag hänvisar mycket till Tyskland för närvarande.
Detta är annars knappt synligt för tillfället.
Och med en miljon får vi tryck.
Det här är inte bara önsketänkande, vi måste helt enkelt göra något.
Jag har nu varit på en föreläsningsturné och försökt komma i närmare kontakt med multiplikatorer.
Det betyder att jag avslutar min föreläsningsturné idag.
Under de kommande två månaderna kommer jag att vända mig till YouTube-kanaler och bjuda in dem att
intervjua mig för att ge namninsamlingen synlighet - så att miljongränsen faktiskt kan nås.
Det är där jag faktiskt ber om hjälp: om du har kontakt med multiplikatorer, tidningar etc., för att
skapa en kontakt så att jag kan presentera denna framställning - och att den kan få synlighet.
Då kan den lätt nå miljonstrecket.
Jag behöver allas hjälp.
Det är också en av huvudanledningarna till att jag står här idag.
Tack för det.
Och du nämnde det också kort tidigare i problembeskrivningen
- Frågan är förstås: kort på ena sidan, kontanter på den andra?
I princip är det som ett slags röstningsbeslut.
Med andra ord, i princip kan du också göra något själv genom att betala så mycket kontanter som möjligt, eller hur?
Dagens titel är alltså "Den ansvarsfulle medborgaren".
Med andra ord, för att bli en ansvarsfull medborgare behöver vi först och främst valfrihet och en medvetenhet om vad vi orsakar.
Vi vet att centralbankerna kombinerar kontanternas framtid med efterfrågan.
Ur den synvinkeln har vi faktiskt en direktdemokrati när det gäller kontanter - eftersom
det finns en valsedel för innehav av kontanter.
Och valsedeln ser ut så här, till exempel.
Med andra ord röstar vi inte på kontanter vart fjärde år, som vi gör i det federala valet etc., men:
Vi väljer kontanter varje dag för varje inköp vi gör!
Med andra ord är frågan, och det är en del av att vara en ansvarsfull medborgare, att inse att vi måste
hålla efterfrågan på kontanter så hög som möjligt.
Det är det som är avgörande, att man är medveten om det.
Så det betyder att vi lämnar in vår röstsedel nästa gång vi går och handlar, antingen för att behålla kontanter -
men det finns också en röstsedel för att avskaffa kontanter.
Och du har också möjlighet att säga: Okej, jag betalar med kort eller mobiltelefon.
Och det är allt du säger: Jag är för att avskaffa kontanter.
Det är det som är kärnan i det hela.
Varför jag i princip står här längst fram är inget annat än för att förklara för människor vad de orsakar med sina handlingar.
Ja, och jag skulle vilja se ansvarsfulla medborgare som reflekterar över detta:
Vad jag orsakar med den här valsedeln, och vad jag orsakar med den här valsedeln.
Det är det enda skälet - jag vill ha den ansvarsfulla medborgaren.
Och det är viktigt att den ansvarsfulla medborgaren är mycket, mycket välinformerad i detta ämne.
De frågar för närvarande hur länge namninsamlingen ska pågå.
Den kommer att löpa fram till dess att Europaparlamentet röstar om den.
Jag skulle säga att det kommer att pågå till oktober 2025 som längst.
Vi får se om det kommer innan dess.
Men med största sannolikhet inte 2025, eftersom det är då som e-euron ska gå in i sin tredje utvecklingsfas.
Ja, tack så mycket för din bedömning.
Och det är därför evenemang som det här, som anordnas av Erwin Rigo, är så viktiga, så att
vi kan göra människor medvetna om dessa frågor.
För det är många som gör det, säkert ett oproportionerligt stort antal här i rummet,
men många gör det inte offentligt. Ja, tyvärr
Ja, och jag skulle vilja säga en sak till.
Du kan själv skriva under på www.bargelderhalt.eu.
Och om du kryssar i rutan där blir du automatiskt en del av gemenskapen.
Här anges om du vill bli informerad om den fortsatta handläggningen av framställningen
och sedan är du med i samhället.
Gemenskapen är oerhört viktig.
För även om vi lyckas med framställningen kommer det bara att stoppa det fria fallet av kontanter.
Men finansbranschens marknadsföringsaktiviteter fortsätter.
Det innebär att vi måste förbereda oss, vi måste skapa en lobby för kontanter, för vår frihet.
Mycket bra avslutningsord och sammanfattning.
Lycka till med detta och fortsätt att engagera dig i ämnet.
Tack så mycket.
För att besvara de frågor som lämnades obesvarade i intervjun: Varför gör du det?
Varför minskar egentligen kontanterna?
- För att avrunda Stützles intressanta bidrag visar vi Kla.TV-programmet
"Avskaffande av kontanter genom hänsynslös strävan efter makt"
Den amerikanska regeringen är en av de starka krafter som är ansvariga för det allt
snabbare globala avskaffandet av kontanter.
Sedan dess har det globala avskaffandet av kontanter drivits framåt i stor skala.
Anledningen till USA:s engagemang är att kontantlösa betalningstransaktioner
världen över domineras av amerikanska företag.
Detta gör det indirekt möjligt för den amerikanska regeringen att övervaka enskilda länders, bankers, företags och till och med
individers finansiella transaktioner och att utesluta dem från kontantlösa
betalningstransaktioner om de inte agerar i dess intresse.
Till exempel grundades "Better than Cash Alliance" 2012 med hjälp av USAID (US Agency for International Development).
Detta innebär en enorm maktfaktor som nu är nästan lika stor som USA:s militära dominans.
Genom att pressa tillbaka kontanter växer USA:s makt automatiskt.
Låt oss ta en närmare titt på hur dessa finansiella strateger utökar sin makt genom stora
betaltjänstleverantörer eller internationella banksystem, med hjälp av några exempel från hela världen:
Den internationella betaltjänstleverantören VISA har infört intensiva åtgärder för att ersätta kontantbetalningar.
Exempelvis ska barer, caféer och restauranger i USA subventioneras med upp till 500.000
US-dollar om de inte längre tar emot kontanter.
VISA försökte också påverka den bulgariska regeringen att i två steg sänka kontantgränsen till cirka 500 euro.
Siffror från USA visar att det handlar om påtagliga ekonomiska intressen.
Under 2018 genererade enbart kreditkortsbetalningar kostnader på totalt 90 miljarder US-dollar.
Pengar som till stor del betalades av kunder och som flöt in i fickorna på leverantörer av kontantlösa betalningstjänster.
Men detta är inte de enda konsekvenserna av den ökande förflyttningen av kontanter.
Den drastiska utvecklingen i Grekland ger en uppfattning om de konsekvenser som avskaffandet av kontanter kan få.
Där straffas medborgarna med skatteböter om de gör för få kontantlösa betalningar och butikerna är i
princip tvingade att sluta avtal med företag som VISA.
Kontanter som förvaras hemma måste också rapporteras till myndigheterna och kommer att
konfiskeras om deras ursprung inte kan bevisas.
Och det är här som intressena för två sektorer - betaltjänstleverantörer och
internationella banksystem - går hand i hand:
I det följande kommer det att framgå att dessa områden griper in i varandra som kuggar i ett urverk för att få kontroll
över de finansiella resurserna ända fram till privat ägande.
För att stimulera ekonomin har ECB under flera år arbetat med sjunkande styrräntor.
Eftersom negativa räntor på sparkonton är liktydigt med en smygande expropriation kan investerare skydda
sig mot värdeförluster genom att ta ut sina pengar.
Detta självbestämmande över sina egna tillgångar begränsar dock ECB:s möjligheter att utöva inflytande.
I ett arbetsdokument från IMF om implementeringen av systemet med negativa räntor föreslås nu att man ska ta ut
en växlingsavgift på kontanter som motsvarar samma ränta som gäller för placerade tillgångar.
Med en negativ ränta på -5% skulle du till exempel fortfarande få 95 euro i kontanter när du tar ut 100 euro från en bankomat.
Konsekvensen skulle bli att kontanternas attraktionskraft som sparinvestering och betalningsmedel skulle
minska drastiskt, vilket skulle bana väg för det slutliga avskaffandet av kontanter.
Prof Hans-Werner Sinn, tidigare ordförande för ifo Institute och ekonomisk expert, kommenterar:
"Om ECB vill avskaffa kontanter i euron måste Tyskland återinföra DM."
"Kontanter är en viktig del av friheten."
"Pengar betyder något i stil med en formad fri vilja.
Det är därför av tiofaldigt värde för den person som helt saknar det."
Fjodor M. Dostojevskij, rysk författare.
Kära tittare, de andra bidragen till detta evenemang i Dornbirn kan redan ses på HOCH2.TV.
Länkarna hittar du under detta program.
Vi vill ta tillfället i akt att tacka HOCH2.TV för ett utmärkt samarbete.