MWGFD er skremt av de vidtrekkende konsekvensene og krever at avtalen om WHOs pandemitraktat sies opp umiddelbart.
Den 5. juni 2025 sendte foreningen Mediziner und Wissenschaftler für Gesundheit, Freiheit und Demokratie, MWGFD e.V., et åpent
brev til alle medlemmer av den tyske Forbundsdagen og delstatsparlamentene for å gjøre oppmerksom på de alvorlige
politiske og juridiske bekymringene i forbindelse med WHOs pandemiavtale (PA) og det
reviderte internasjonale helsereglementet (IHR).
Sentralt i kritikken står den ugjennomsiktige utformingen av traktatene, den ulovlige avstemningen, mangelen på parlamentarisk
kontroll og den potensielle inngripen i den nasjonale suvereniteten, samt de føderale
strukturene og demokratiske beslutningsprosessene.
Legene og forskerne i MWGFD krever konkrete tiltak som en juridisk bindende oversettelse av traktatene til tysk, en
omfattende parlamentarisk høring i alle berørte komiteer og til slutt at forbundsregjeringen opphever
godkjenningen - eller at Tyskland trekker seg ut av WHO.
Hør hele brevet som ble sendt til alle medlemmer av Forbundsdagen og delstatsparlamentene.
Åpent brev til medlemmene av den tyske Forbundsdagen og delstatsparlamentene 05. juni 2025
Tilbake til sunn fornuft i helsepolitikken:
Tilbakekalling av samtykke til WHOs pandemitraktat.
Foreningen for leger og forskere for helse, frihet og demokrati (MWGFD e.V.) oppfordrer politikerne til
å vende tilbake til sunn fornuft i helsepolitikken.
Den tyske regjeringen må umiddelbart trekke tilbake den tyske delegasjonens godkjenning av WHOs pandemitraktat - i det minste
inntil de politiske partiene på forbunds- og delstatsnivå har diskutert traktaten i detalj og i åpenhet og har godkjent den.
Truslene mot Tysklands suverenitet som skjuler seg i traktaten, må ikke bare administreres på (ministerielt)
administrativt nivå, men må også være politisk ansvarlige.
Til vår beklagelse spilte ingen av WHOs traktater noen rolle i forhandlingene om å danne en koalisjon eller i koalisjonsavtalen.
Både Forbundsdagen og delstatsparlamentene ble ekskludert. En tysk versjon finnes ikke.
Forhandlerne var utelukkende EU-kommisjonen, som nå krever at resultatet av
forhandlingene skal implementeres 1:1 i medlemslandene.
På den 77. Verdens helseforsamling (WHA) 1. juni 2024 hadde den tyske regjeringen allerede demonstrert at den ikke så ut til å
bry seg om at det 60 sider lange internasjonale helsereglementet (IHR) ble utarbeidet i
strid med folkeretten og stort sett i hemmelighet.
At pandemitraktaten (PA), som også skulle vedtas, ikke ble noe av, var i stor grad de afrikanske (equity-)statenes fortjeneste;
den tyske WHA-delegasjonen, ledet av helseminister Karl Lauterbach, ville trolig uten å nøle ha godkjent
utkastet til PA-traktat i en hvilken som helst versjon.
Dette kommer også til uttrykk ved at den aksepterte prosedyren for godkjenning av det internasjonale helsereglementet (IHR)
uten innvendinger - selv om dette var i strid med gjeldende lov:
- Fristene for å sende inn endringsforslagene ble ikke overholdt (i henhold til artikkel 55 i IHR skulle de ha vært sendt
inn fire måneder i forveien, men det siste endringsforslaget ble faktisk først satt inn kl. 21.07 på møtets siste dag).
- Avstemningsreglene ble heller ikke fulgt korrekt:
Det er tvilsomt om et flertall av de stemmeberettigede medlemmene faktisk var til stede, og noen
offisiell avstemning ved håndsopprekning fant ikke sted.
Det er fortsatt uklart om resultatet av den såkalte "konsensusavstemningen" i det hele tatt er juridisk gyldig.
Men til tross for denne udemokratiske farsen i strid med folkeretten med hensyn til IHR, og til tross for det åpenbart
mislykkede forsøket på en pandemiavtale, ga WHO ikke opp og forsøkte å få traktaten vedtatt likevel i de
påfølgende forhandlingene i Intergovernmental Negotiating Board (INB), som også ble holdt i hemmelighet.
Tilsynelatende med suksess: I en pressemelding fra WHO datert 15. april 2025 ble det skapt inntrykk av at de patentrelaterte
stridspunktene var løst, at traktaten endelig hadde skapt "frivillige og omforente betingelser for
teknologioverføring" og nå var klar til å bli vedtatt på den 78. Verdens helseforsamling.
Ordlyden i avtalen ble imidlertid offentliggjort altfor sent.
Det faktum at kontraktens egentlige springende punkt, PABS-systemet (Pathogen Access and Benefit Sharing), ble
outsourcet til et "vedlegg" til kontrakten, som det skal forhandles om og tas
stilling til senere, ble også diskret skjult.
At USA og Argentina trakk seg ut av WHO (27. mai 2025) på grunn av "fundamentale forskjeller" og bevaring av
nasjonal suverenitet i helsespørsmål når det gjelder pandemihåndtering, ble heller ikke nevnt.
Slovakias varslede tilbaketrekning ble heller ikke tatt opp - landet nekter å godkjenne traktatutkastet før
regjeringen og parlamentet er kjent med den fullstendige traktatteksten og har gitt sitt samtykke på dette grunnlaget.
Slovakias statsminister Fico holdt fast på sitt standpunkt.
Han etterlyste åpenhet i stedet for avtaler på bakrommet, og klaget over at den mest demokratiske av
alle institusjoner, avstemningen, ble forhindret.
Men det var nettopp dette som skjedde sent på kvelden 20. mai 2025, da det 78. WHA bak lukkede dører i all stillhet og
hemmelighet viftet gjennom første del av den kontroversielle pandemitraktaten - uten offentlig kunngjøring, uten åpen
forberedelse, uten debatt, uten offentliggjøring av traktatutkastet, uten deltakelse fra
sivilsamfunnsaktører, uten demokratisk legitimitet og uten effektive juridiske intervensjonsmuligheter.
Men den falske enigheten og den formelle aksepten skjuler den fortsatte uenigheten:
Det som har vært et omstridt tema i over tre år - nemlig PABS-systemet - er blitt
omdefinert til et "vedlegg" og lagt på is.
PABS skal regulere den verdensomspennende distribusjonen av patogenprøver og genetisk informasjon (inkludert
til private aktører) og kommersialiseringen av disse.
Forhandlingene skal fortsette frem til 2026.
Pandemitraktaten kan ikke tre i kraft før da.
Det er imidlertid ingen planer om å tematisere eller forby forskning på gain-of-function.
Det er ikke nok at den nye tyske helseministeren, Nina Warken, slår fast at "verden trenger et sterkt WHO" - for så å gi WHO 10
millioner euro ekstra på kort varsel for å kompensere for bortfallet av midler som følge av USAs
tilbaketrekning og frysingen av bevilgningene fra USAID.
Spesielt ikke når tidligere helseminister Karl Lauterbach bare noen dager tidligere - den 2. april 2025 - hadde økt Tysklands
engasjement med ytterligere to millioner euro til totalt 317 millioner euro under et lynbesøk til WHOs senter for pandemi- og
epidemietterretning (Charité/RKI) i Berlin sammen med WHOs generaldirektør Tedros Ghebreyesus -
med den feiende konklusjonen: "WHO er uunnværlig!"
Det hadde vært mer korrekt å si: "WHO kan ikke reformeres!"
I mellomtiden har Kina gått med på å dekke det resterende beløpet.
Og dette reiser også grunnleggende spørsmål, for eksempel om CV-en til WHOs generaldirektør, årsakene til USAs
utmelding av WHO og utnevnelsen av den nordkoreanske helseministeren Jong Min Pak til WHOs styre.
Det handler ikke bare om økonomiske aspekter.
Snarere bør WHOs lite overbevisende arbeid så langt, de politiske posisjonene, alliansene (f.eks. med WEF, ulike stiftelser osv.)
og innholdet i og målsettingene med de planlagte traktatene granskes kritisk, analyseres og tas grundig til etterretning.
Den globale motstanden har allerede svekket WHOs posisjon og ført til innrømmelser i det reviderte traktatutkastet - for eksempel
ved å svekke sensurmekanismene, tone ned håndhevingsbeføyelsene og utsette spesifikke inngrep i nasjonale helsekompetanser.
Det gjenstår mange kritiske elementer - som retten til styring og koordinering, One Health-tilnærmingen, spørsmål om finansiering,
produksjon og distribusjon av medisiner og vaksiner, digitale overvåkningsmekanismer, håndtering av
immaterielle rettigheter, WHOs definisjonsmakt, partskonferansens rolle og manglende rettslig beskyttelse.
Alt dette burde - særlig på bakgrunn av legemiddelindustriens betydelige innflytelse, kontraktshistorikken og hele
prosedyren - få alarmklokkene til å ringe i ørene på alle med sans for fornuft - også de som har et politisk ansvar.
MWGFD krever at: - WHO-traktatene (IHR og PA) oversettes til tysk for offentlig og parlamentarisk
debatt (juridisk spesialoversettelse, rettssikker);
- å gi den tyske forbundsdagens vitenskapelige tjeneste i oppdrag å analysere traktatene med hensyn til
deres konsekvenser for alle parter (risikoanalyse);
- de oversatte WHO-traktatene (IHR og PA) skal diskuteres og besluttes i detalj, ikke bare i helsekomiteen eller
finanskomiteen, men i alle relevante komiteer i Forbundsdagen;
- for å sikre en parlamentarisk konsekvensanalyse - også gjennom tverrpolitisk diskusjon og behandling i Forbundsdagens plenum;
- at begge traktatene også behandles på samme måte i delstatsparlamentene, ettersom helsespørsmål
direkte berører den føderale strukturen i landet vårt;
- at kommunikasjonen til media og offentligheten også identifiserer de
potensielle risikofaktorene ved de to kontraktene.
Fordeler og ulemper må presenteres på en oversiktlig og konkret måte.
Det må ikke lenger være rom for ugjennomsiktighet og politisk påvirkning.
- at regjeringen avviser pandemiavtalen: Regjeringen må reservere seg mot IHR-avtalen innen 19. juli 2025 (opting out).
I motsatt fall bør Tyskland følge USAs og Argentinas linje og forlate WHO.
- at gjennomføringen av forhandlinger mellom EU-kommisjonen og WHO i fremtiden vil være tettere
knyttet til nasjonal parlamentarisk behandling.
Hvert delresultat fra WGIHR (Working Group on International Health Regulations) eller INB (Intergovernmental Negotiating
Board) må følges opp i parlamentet og korrigeres om nødvendig;
- at arbeidet til de tyske WHO-delegatene og -representantene i komiteene i WGIHR, INB eller tilsvarende EU-komiteer i
mye større grad harmoniseres og koordineres i parlamentet.
Hennes arbeid er ikke bare relevant for helsepolitikken, men forbereder også vidtrekkende politiske beslutninger på en rekke
andre politikkområder - som finans, (land)økonomi, utenrikspolitikk, EU- og konstitusjonell rett, kultur og medier,
forskning, innenriks, arbeid og sosial og andre departementer.
Dere og PA setter vår stats suverenitet i fare, bryter med våre konstitusjonelle og demokratiske prinsipper og leker med
kjernen i vår grunnlov, den frie demokratiske grunnordenen.
De planlagte forordningene for IHR og pandemiavtaler setter Tysklands og andre lands suverenitet i fare, strider mot
grunnleggende konstitusjonelle og demokratiske prinsipper og griper potensielt inn i kjernen av vår
grunnlov - den frie og demokratiske grunnordenen.
På vegne av foreningen MWGFD e.V.