Од 2026. године па надаље, сваки швајцарски држављанин ће се сматрати даваоцем органа, осим
ако то изричито не одбије током свог живота.
Ово решење за изузимање одобрили су швајцарски бирачи 2022. године.
Свако ко не жели да донира органе мора то да забележи у писаном облику, нпр. на карти донатора органа, у живом тестаменту
или у електронском регистру који ће федерална влада учинити доступним пре увођења решења о подразумеваној сагласности.
У супротном, аутоматски се сматрате даваоцем органа.
Најближи сродник ће потом бити обавештен и може да уложи приговор.
Ова нова уредба захтева да швајцарски држављани буду у потпуности информисани о донацији
органа како би могли донети информисану одлуку.
Али колико Швајцарци знају о овоме?
K-Tipp пише да се једна трећина становништва осећа недовољно информисаном о донирању органа.
Ово је очигледно из две федералне анкете спроведене 2022. и 2023. године.
Савезна канцеларија за јавно здравље и Фондација Swisstransplant желе да отклоне ову ситуацију.
Они планирају информативну кампању вредну више милиона фунти од септембра 2025. до 2029. године.
Међутим, нада за свеобухватно, чињенично извештавање већ је разбијена у саопштењу о покретању кампање.
K-Tipp пише да тему донирања органа треба саопштавати "са основним ставом прихватања".
Поглед на претходне кампање и кампању за референдум 2022. године такође показује да FOPH и Фондација Swisstransplant
нису спремни да обавесте јавност о кључним чињеницама.
На пример, критеријум смрти мозга је уведен 1968. године у сврху прикупљања органа како би се избегла кривична одговорност.
То је зато што уклањање органа из живог тела по закону представља кривично дело убиства.
Мождално мртви људи су топли; њихов метаболизам функционише.
Мозгално мртви појединци се боре против инфекција и повреда, нпр. кроз грозницу.
Пацијенти са можданом смрћу морају да се хране, негују, прате и добијају лекове како не би умрли.
Пацијенти са можданом смрћу се реанимају ако је потребно.
Зар то није противречност у терминима: враћање мртвих у живот?
Поступак уклањања органа такође још увек није детаљно објашњен од стране Савезне управе за јавно здравље и Swisstransplant.
Ко зна да донаторима органа дају анестезију иако су већ проглашени мртвима?
"Мртви" реагују на бол током операције.
Без анестезије, пресецање тела може изазвати убрзан рад срца, повишен крвни притисак, хладно
знојење, сузе у очима и одбрамбене покрете руку и ногу.
Др Алекс Фрај, потпредседник Организације лекара и медицинских сестара против донирања
органа на крају живота, рекао је за K-Tipp:
Уместо да објасни донацију органа на неутралан и свеобухватан начин, како то налаже дужност лекара да пружи
информације, савезна влада замагљује осетљива питања.
Према господину Фрају, важно је пружити информације не само о процесу уклањања органа, већ и
о недостатку знања у вези са умирањем и смрћу.
На пример, није јасно да ли свест даваоца наставља да живи са пресађеним органом.
Зар ови основни аспекти не би требало да буду укључени у кампању пре него што особа одлучи да ли да донира своје органе или не?
Стога, грађани Швајцарске, молим вас да се темељно информишете. Одвојте време да размотрите аргументе
обе стране и донесите своју добро промишљену одлуку.
Не заборавите да ово благовремено забележите у писаном облику.
У плавом оквиру испод програма наћи ћете линк на којем можете преузети и попунити
картицу даваоца органа или биолошко завештање.