Od 1990-ih godina porodični sudovi donose određenu vrstu presuda u sporovima oko
starateljstva koje nisu u najboljem interesu djece.
Stotine zdravih, socijalno dobro integriranih djece oduzete su i i dalje se oduzimaju
njihovim majkama, od kojih su većina samohrane majke.
Majke nisu optužene za nasilje, zlostavljanje ili zanemarivanje, već za navodno narušavanje njihove veze s djetetom.
Optužba protiv majki je da su isprale mozak svojoj djeci kako bi razvili ono što je poznato kao sindrom roditeljskog otuđenja,
ili skraćeno PAS, zbog čega su odbacili svog nekada voljenog oca.
U stvarnosti, istraživanje dr. Herberta Renz-Polstera sugerira da je ova navodna dijagnoza izum psihijatra za djecu i
adolescente koji ju je želio koristiti kako bi okrenuo slučajeve skrbništva u korist očeva osumnjičenih za pedofiliju.
Tako je razvio savršen način da preokrene uloge počinitelja i žrtve.
Krajem 2024. godine, pedijatar, naučnik i publicist Renz-Polster objavio je svoja istraživanja o istinskoj
pozadini teorije PAS na svom blogu "kinder-verstehen.de".
Kla.TV vam sažima prvi dio svog dobro istraženog i sveobuhvatnog izvještaja:
Dr Renz-Polster je tokom posljednjih nekoliko godina proveo stotine sati proučavajući teoriju sindroma rodne alienacije, u
daljem tekstu nazvanog PAS, i čitajući radove njegovog tvorca.
Pokušao je saznati kako su sljedbenici ove ideologije uspjeli učiniti ovu apsurdnu "dijagnozu"
društveno prihvatljivom na porodičnim sudovima.
Koliko god nevjerovatno zvučalo, posljednjih nekoliko decenija – i barem do 2023. godine – svaka majka u ovoj zemlji
mogla je izgubiti starateljstvo ili čak pravo na kontakt sa svojim djetetom samo zato što je bila optužena za PAS.
Ponekad je dovoljno jednostavno optužiti majku da prečesto ili predugo doji dijete.
PAS ili optužbe za "simbiozu" sada su, prema Herbertu Renz-Polsteru, razvijene od strane dobro
povezanih lobističkih grupa u oružje protiv kojih je teško braniti se u sporim slučajevima starateljstva.
Porijeklo teorije PAS
Dr Richard Gardner, "otac" kontroverzne teorije, tvrdio je sasvim ozbiljno i s potpunim uvjerenjem:
"Seksualno zlostavljanje nije nužno traumatično za dijete."
Da li je dijete traumatizirano zlostavljanjem ovisi o tome kako društvo gleda na takve susrete.
"Djeca seksualno zlostavljana pate jer naše društvo pretjerano reaguje na pedofiliju."
Djeca su po prirodi seksualna i mogu inicirati seksualne susrete s odraslima zavodeći ih.
Kada se otkrije seksualni odnos, dijete će učiniti da izgleda kao da ga je odrasla osoba inicirala i da je ona kriva.
Navodni stručnjak potom iznosi dublji kontekst seksualnog odnosa između odraslih i djece na sljedeći način:
Inicest je zapravo 'biološki povoljna praksa', jer 'očuva čistoću krvne loze'.
Seksualni odnos s djecom bi također povećao broj potomaka.
Ostatak njegovih morbidnih primjedbi poštedjet ćemo vas, dragi gledaoci, jer njegovo detaljno
"stručno mišljenje" postaje prilično odbojno.
Ali ono što se u ovom trenutku ne smije zanemariti je činjenica da sama priroda ne podnosi incest.
Iz dobrog razloga, stoga, mnoge zemlje imaju zakone koji zabranjuju incest.
Rizik od nasljednih i drugih bolesti je previsok, a stopa smrtnosti među djecom rođenom iz incesta je visoka.
S tim rečeno, ovdje očito govorimo o silovanju djece.
Evo citata bivšeg policajca Scotland Yarda i uzbunjivača Jona Wedgera:
" i tek kasnije sam saznao da žene nisu mogle imati djecu jer su im maternice bile nepravilno postavljene
zbog oštećenja nanesenih njihovim mladim tijelima."
Muškarci su imali inkontinenciju i probleme s leđima jer su im crijeva bila rupturirana
i slične stvari. A o tome ne čujemo ništa!
"Bol koji to izaziva, fizička bol, a zatim trauma!"
Kako gospodin Gardner, uprkos takvim činjenicama, može tvrditi da je pedofilija često stvar
"utiskivanja" na koje je pogođena osoba bespomoćna?
Pedofilija nastaje iz pozitivnih iskustava tokom seksa između djece i odraslih.
"Orgazmička zadovoljština" koju doživi dijete osigurava da će zlostavljana djeca kasnije željeti isto učiniti svojoj djeci:
"Lako je razumjeti kako dijete može postati 'ovisno' o takvom iskustvu i potom čeznuti za
čestim zadovoljstvom iste vrste," kaže Gardner.
U ovom trenutku, najkasnije, čovjek se pita zašto ovaj čovjek nije bio krivično gonjen
umjesto da mu je dodijeljen titula stručnjaka!
O dr. Richardu Gardneru
Gardner je bio oženjen i imao je troje djece; njegov brak s Lee Gardner završio je razvodom.
U početku je bio aktivni psihijatar za djecu i adolescente, ali je potom preusmjerio svoj fokus prvenstveno
na rad kao psihološki vještak pred porodičnim sudovima.
Izvršio je samoubistvo u 72. godini .
U 400 slučajeva u 25 američkih saveznih država, njegovi klijenti su bili uglavnom očevi optuženi za zlostavljanje djece.
Osim toga, Gardner je radio na nekoliko publikacija, uključujući više od 40 knjiga i stotine članaka, od kojih
je većinu sam objavio u samostalnoj izdavačkoj kući osnovanom posebno za njegova djela .
Predavanja su ga vodila širom svijeta – uključujući Njemačku.
U svojim djelima Richard Gardner je prvenstveno bilježio svoja zapažanja i osobna uvjerenja, koja je
stekao kao stručni svjedok u sporovima oko skrbništva.
Richard Gardner nije proveo vlastito istraživanje, niti je ikada bio dio naučne radne grupe.
Nekoliko radova koji su se redovno pojavljivali u naučnim časopisima redovno su
izazivali kritičke debate među stručnjacima.
Budući da su ga studenti Univerziteta Columbia ponekad pratili u praksi, nosio je titulu "klinički profesor" –
koja nema nikakve veze sa stvarnim profesorskim mjesto.
Također je uživao pisati o psihoseksualnom razvoju dojenčadi i male djece – prožet zapanjujućim tvrdnjama o
njihovim navodnim oralno-seksualnim fantazijama prema očevima.
Kla.TV ovdje prekida izvještaj o Gardnerovim perverznim i teško svarljivim fantazijama.
Tvrdnje da bebe i djeca zavode svoje očeve jasno otkrivaju kakva je osoba Gardner zapravo bio.
I nevjerovatno je da je decenijama bio priznat kao "stručni svjedok" u sporovima oko starateljstva.
Preokret žrtve i počinitelja putem PAS
Gardner je ostvario pravi uspjeh osamdesetih godina prošlog stoljeća svojom PAS teorijom.
Kao što je brzo postalo očigledno u postupcima za starateljstvo u kojima je Gardner svjedočio kao stručni svjedok, on je ovom
navodnom bolešću stvorio pravu "švicarsku vojničku nož", koja se mogla koristiti za preokretanje izrazito spornih
postupaka za starateljstvo u korist njegovih klijenata.
"Švajcarski nožić" na koji se misli sastoji se od jednostavnog šarka: naime, tvrdnje da su djeca prirodno – tj. genetski –
vezana za svoje roditelje i da uvijek jednako vole oba roditelja.
Ova ljubav prema oba roditelja je vitalna za preživljavanje; samo ona može osigurati djetetov potpuni razvoj.
Dr Renz-Polster se snažno ne slaže: "Veza odražava zajedništvo koje se proživjelo i osjetilo,
(...) to nije jednostavno rezultat krvnog srodstva."
Međutim, Gardner se oslanjao na ovu tvrdnju u slučajevima zlostavljanja gdje je ocu zapravo bilo dokazano da
je počinio seksualno zlostavljanje – i gdje se postavilo pitanje šta bi trebalo da se desi počinitelju.
Ovdje je on redovno raspravljao koristeći zamku alienacije:
Zlostavljano dijete treba ostati povezano s počiniteljem jer mu, "po prirodi", za razvoj
trebaju oba roditelja i u suštini ih oboje voli.
Stoga je neophodno poduzeti posebne mjere opreza kako dijete ne bi bilo otuđeno od zlostavljačkog roditelja.
Uklanjanje počinitelja od djeteta stoga bi trebalo "ozbiljno razmotriti tek nakon što su svi pokušaji liječenja pedofilije
i ponovnog ujedinjenja porodice demonstrabilno propali".
Ako dijete odbaci oca s kojim ga vežu drevni zakoni, to ne može biti zasnovano na slobodnoj volji djeteta.
Uostalom, ovo nije "prirodno" ponašanje.
Štaviše, ako je dijete tvrdoglav i nepopustljivo u svom odbijanju, onda iza toga mora stajati manipulacija poremećene majke.
Dr. Gardner je ovaj poremećaj nazvao sindromom roditeljskog otuđenja.
Dakle, umjesto da se ukloni počinitelj kako bi se zaštitilo dijete, prvi je korak predstaviti zlostavljanje koje
je otac nanio djetetu djetetu što je moguće normalnije.
Gardner, s druge strane, bio je kritičan prema psihoterapiji za zlostavljanu djecu.
U tu svrhu treba djetetu objasniti da ne postoje savršeni roditelji.
Mogao bi mu također reći "o drugim društvima gdje se ovo ponašanje smatra normalnim".
Prema dr. Renz-Polsteru, cjelokupni rad Gardnera može se sažeti u sljedećem citatu:
Seksualno zlostavljanje djece nije suštinski loše – problem je naša procjena o njemu.
PAS kao alat za nezakonita vještačka mišljenja
PAS dijagnoze, uključujući "simbiotsko vezivanje" , zajedno s povezanim dijagnozama poput "intolerancije na vezivanje", vrlo su
popularne među određenim stručnjacima u slučajevima starateljstva, pravnim zastupnicima, pa čak i nekim
službama za zaštitu maloljetnika i porodičnim sudovima.
Mreža stručnjaka specijalizirala se za pretvaranje upravo ove optužbe u "taktičko oružje u sporovima oko skrbništva", kako
prof. Jörg Fegert, medicinski direktor Klinike za dječju i adolescentsku psihijatriju
Univerzitetske bolnice Ulm, naziva PAS konstrukciju.
A relevantne lobi grupe ozbiljno vjeruju da će im ova teorija omogućiti da ostvare "prava očeva".
Sociolog dr. Wolfgang Hammer ovo jasno potvrđuje studijama iz 2022. i 2024. godine – evo citata od Renz-Polstera:
"Ovi slučajevi nisu izolovani incidenti."
Činjenica da se socijalno dobro prilagođena djeca oduzimaju njihovom primarnom skrbniku, 'zamjenjuju' ili 'preuzimaju u
državnu skrb' bez uobičajenih, razumljivih razloga poput zanemarivanja ili dokazanog
zlostavljanja – iza toga leži ideologija obučena u 'nauku'.
U svom izvještaju Hammer detaljno opisuje osnovu za presude, od kojih se visok procenat može pratiti do PAS-a.
Postoje čak i presude Vrhovnog suda koje tvrde da majke otuđuju djecu ili izmišljaju nasilje
i zlostavljanje samo da bi spriječile kontakt.
Takvi narativi se ne mogu opravdati ni profesionalnim ni pravnim osnovama, ali oni čine osnovu za odluke koje mogu
imati fatalne posljedice za djecu i majke. Dr Renz-Polster piše:
"A ovaj sistem se zasniva na netačnim (i, po mom mišljenju, manjkavim) teorijama ovog čovjeka (Gardnera)."
Zaključno, izjava dr. Herberta Renz-Polstera
Zabrinut sam da istaknem očitu nepravdu koja je predugo ignorisana od strane previše stručnjaka.
Međutim, moja glavna zabrinutost je da se PAS, "intolerancija na privrženost", "simbiotska privrženost", tj. štetni
zavisni odnosi, koriste od strane zainteresiranih lobističkih grupa kao taktičko sredstvo za nametanje njihovih interesa.
Moja poenta je da su djeca bila i i dalje trpe nepravdu zbog ovih 'dijagnoza'.
Zašto određeni sudije, advokati i pravni zastupnici ne vide ovu nepravdu?
Da, zapravo bi se moralo pretpostaviti da oni to čak i prikrivaju!
Ivo Sasek osuđuje upravo ovu pasivnost sudstva u svojim "Sedam predavanja" i poziva ih da konačno obave svoj posao.
3. Sudstvu na svim nivoima i njegovim izvršnim tijelima
Vaša Časti, tužioci i snage sigurnosti: uprkos kristalno jasnom zakonodavstvu, vi ste jednostavno stajali po strani i gledali
kako je pornografija postala slobodno dostupna čak i najmanjoj djeci širom svijeta, pa čak
i na njihovim laptopima i mobilnim telefonima.
Niste intervenisali kada su rani seksualizatori počeli korumpirati našu djecu već u vrtićkom uzrastu
masturbacijom, analnim odnosima, gutanjem sjemena i slično.
Do danas ste ostali nijemi pred bezbrojnim zlostavljačima djece.
Neposredno prije emitovanja ove emisije, dr Renz-Polster je poslao uredničkom timu Kla.TV važnu poruku koja bi
mogla pomoći pogođenim roditeljima da iznesu svoj slučaj:
"Navodno je 2023. godine Vijeće Ujedinjenih nacija za ljudska prava odbacilo 'roditeljsku alienaciju', tj.
otuđenje djeteta od roditelja, kao 'pseudo-koncept'."
U presudi iz novembra 2023. godine, Savezni ustavni sud je također naveo da se pozivanje na koncept PAS-a, koji se
"smatra naučno opovrgnutim", ne pruža "dovoljno čvrstu osnovu za odluku zasnovanu na najboljem interesu djeteta".
Jednostavno rečeno: PAS se više ne može koristiti kao argument na sudu, jer je odbačen kao teorija.
Ministarstvo pravde se složilo i pozvalo njemačke porodične sudove da "prate ovu odluku Savezног ustavnog suda".
Sada je važno posmatrati i zahtijevati da ove rezolucije ne budu prazne fraze namijenjene samo da umire ljudi ili čak da ostave
dojam da postoji zabrinutost zbog neželjenih razvoja i nepravde.
Činjenica da su takozvani "stručnjaci" i procjenitelji poput Gardnera decenijama uspijevali širiti i uvoditi tvrdnje i
fantazije koje promovišu pedofiliju bez ikakvog osporavanja, izaziva ozbiljne sumnje u napore pravosudnog sistema.
Na kraju, veliko hvala dr. Herbertu Renz-Polsteru, koji će nastaviti svoja opsežna istraživanja u još četiri nastavka!
Dragi gledaoci, molimo vas da pomognete u podizanju svijesti o ovom problemu u vašoj zajednici.
Želite li promijeniti svijet? I mi također. Postanite dio velikog istraživačkog projekta Kla.TV-a sada na www.kla.tv/mitwirken.
Mreža slobodnih zidara se razotkriva! Budite dio najvećeg istraživačkog projekta Kla.TV-a
i registrujte se odmah: www.kla.tv/mitwirken