Od 1990-ih obiteljski sudovi donose određenu vrstu presuda u sporovima o skrbništvu koje nisu u najboljem interesu djece.
Stotine zdravih, društveno dobro integriranih djece oduzeto je i i dalje se oduzima
njihovim majkama, od kojih su većina samohrane majke.
Majke nisu optužene za nasilje, zlostavljanje ili zanemarivanje, nego za navodno narušavanje njihove veze s djetetom.
Optužba protiv majki je da su isprale mozgove svoje djece kako bi razvili ono što je poznato kao sindrom otuđenja od roditelja, ili
skraćeno PAS, zbog čega su odbacili svoga nekada omiljenog oca.
Zapravo, istraživanje dr. Herberta Renz-Polstera sugerira da je ova navodna dijagnoza izum psihijatra za djecu i
adolescente koji ju je želio upotrijebiti kako bi okrenuo slučajeve skrbništva u korist očeva osumnjičenih za pedofiliju.
Tako je razvio savršen način za preokretanje uloga počinitelja i žrtve.
Krajem 2024. godine pedijatar, znanstvenik i publicist Renz-Polster objavio je svoje istraživanje o pravoj
pozadini teorije PAS na svom blogu "kinder-verstehen.de".
Kla.TV sažima prvi dio svog dobro istraženog i sveobuhvatnog izvještaja za vas:
Dr. Renz-Polster je posljednjih godina proveo stotine sati proučavajući teoriju sindroma roditeljskog otuđenja, u
daljnjem tekstu skraćeno PAS, i čitajući djela njegovog tvorca.
Pokušao je saznati kako su sljedbenici ove ideologije uspjeli učiniti ovu apsurdnu "dijagnozu"
društveno prihvatljivom na obiteljskim sudovima.
Koliko god nevjerojatno zvučalo, posljednjih nekoliko desetljeća – i barem do 2023. – svaka majka u ovoj zemlji mogla
je izgubiti skrbništvo ili čak pravo na kontakt sa svojim djetetom samo zato što je bila optužena za PAS.
Ponekad je dovoljno jednostavno optužiti majku da prečesto ili predugo doji dijete.
PAS ili optužbe za "simbiozu" sada su, prema Herbertu Renz-Polsteru, razvijene od strane dobro
povezanih lobističkih skupina u oružje protiv kojih se teško obraniti u sporim slučajevima skrbništva.
Porijeklo PAS teorije
Dr. Richard Gardner, 'otac' kontroverzne teorije, tvrdio je sasvim ozbiljno i s potpunim uvjerenjem:
'Seksualno zlostavljanje nije nužno traumatično za dijete.'
Da li je dijete traumatizirano zlostavljanjem ovisi o tome kako društvo gleda na takve susrete.
Djeca seksualno zlostavljana pate jer naše društvo pretjeruje u reakciji na pedofiliju.
Djeca su po prirodi seksualna i mogu inicirati seksualne susrete s odraslima zavodeći ih.
Kada se otkrije seksualni odnos, dijete će učiniti da izgleda kao da ga je odrasla osoba inicirala i da je ona kriva.
Navodni stručnjak potom iznosi dublji kontekst seksualnog odnosa između odraslih i djece na sljedeći način:
Inzest je zapravo 'biološki povoljdan postupak', jer 'očuva čistoću krvne loze'.
Seksualni odnos s djecom također bi povećao broj potomaka.
Ostatak njegovih morbidnih primjedbi poštedjet ćemo vas, dragi gledatelji, jer njegovo
detaljno 'stručno mišljenje' postaje prilično odbojno.
Ali ono što se u ovom trenutku ne smije zanemariti jest činjenica da sama priroda ne podnosi incest.
Iz dobrog razloga, stoga, mnoge zemlje imaju zakone koji zabranjuju incest.
Rizik od nasljednih i drugih bolesti je previsok, a stopa smrtnosti među djecom rođenom iz incesta je visoka.
S tim rečeno, ovdje očito govorimo o silovanju djece.
Evo citata bivšeg policajca Scotland Yarda i uzbunjivača Jona Wedgera:
" i tek kasnije sam saznao da žene nisu mogle imati djecu jer su im maternice bile nepravilno postavljene
zbog oštećenja nanesenih njihovim mladim tijelima."
Muškarci su imali inkontinenciju i probleme s leđima jer su im crijeva bila rupturirana i slično. A o tome ne čujemo ništa!
"Bol koju to uzrokuje, fizička bol, a zatim trauma!"
Kako gospodin Gardner, unatoč takvim činjenicama, i dalje može tvrditi da je pedofilija često
"stanje" protiv kojeg je pogođena osoba bespomoćna?
Pedofilija nastaje iz pozitivnih iskustava seksa između djece i odraslih.
"Orgazmička zadovoljština" koju doživi dijete osigurava da će zlostavljana djeca kasnije željeti isto učiniti svojoj djeci:
"Lako je razumjeti kako bi dijete moglo postati 'ovisno' o takvom iskustvu i zatim čeznuti za
čestim zadovoljstvom iste vrste," kaže Gardner.
U ovom trenutku, najkasnije, čovjek se pita zašto ovaj čovjek nije bio procesuiran umjesto da mu je dodijeljen naslov stručnjaka!
O dr. Richardu Gardneru
Gardner je bio oženjen i imao je troje djece; njegov brak s Lee Gardner završio je razvodom.
Isprva je bio aktivni psihijatar za djecu i adolescente, ali je potom usmjerio svoj fokus prvenstveno na
rad kao psihološki vještak pred obiteljskim sudovima.
Izvršio je samoubojstvo u dobi od 72 godine .
U 400 slučajeva diljem 25 američkih saveznih država, njegovi su klijenti bili uglavnom očevi optuženi za zlostavljanje djece.
Osim toga, Gardner je radio na nekoliko publikacija, uključujući više od 40 knjiga i stotine članaka, od kojih
je većinu sam objavio u samostalnoj izdavačkoj kući osnovanoj posebno za njegova djela .
Predavanja su ga vodila diljem svijeta – uključujući Njemačku.
U svojim je djelima Richard Gardner prvenstveno bilježio svoje dojmove i osobna uvjerenja koja je
stekao kao stručni svjedok u sporovima oko skrbništva.
Richard Gardner nije proveo vlastito istraživanje, niti je ikada bio dio znanstvene radne skupine.
Nekoliko radova koji su se redovito pojavljivali u znanstvenim časopisima redovito su
poticali kritičke rasprave među stručnjacima.
Budući da su ga studenti Sveučilišta Columbia ponekad pratili u praksi, nosio je titulu "klinički profesor" –
koja nema nikakve veze s pravom profesorskom pozicijom.
Također je uživao pisati o psihoseksualnom razvoju dojenčadi i male djece – prožet zlokobnim tvrdnjama o
njihovim navodnim oralno-seksualnim fantazijama prema očevima.
Kla.TV ovdje ipak prekida izvještaj o Gardnerovim perverznim i teško probavljivim fantazijama.
Tvrdnje da dojenčad i djeca zavode svoje očeve jasno otkrivaju kakva je osoba Gardner zapravo bio.
I nevjerojatno je da je desetljećima bio priznat kao "stručni svjedok" u sporovima oko skrbništva.
Preokret žrtve i počinitelja putem PAS
Gardner je postigao pravi pogodak osamdesetih godina prošlog stoljeća svojom PAS teorijom.
Kao što je ubrzo postalo očito u slučajevima skrbništva u kojima je Gardner sudjelovao kao stručni svjedok, stvorio je pravu
"švicarsku vojničku nož" od ove navodne bolesti, kojom je mogao okrenuti izrazito sporne
slučajeve skrbništva u korist svojih klijenata.
"Švicarski nož" na koji se misli sastoji se od jednostavnog šarka: naime, tvrdnje da su djeca prirodno – tj. genetski –
vezana za svoje roditelje i da uvijek jednako vole oba roditelja.
Ova ljubav prema oba roditelja je vitalna za preživljavanje; samo ona može osigurati djetetov potpuni razvoj.
Dr. Renz-Polster se snažno ne slaže: "Veza odražava proživljeno i osjećano zajedništvo, (...)
ona nije jednostavno rezultat krvnog srodstva."
Međutim, Gardner se oslanjao na ovu tvrdnju u slučajevima zlostavljanja gdje je ocu zapravo bilo dokazano da
je počinio seksualno zlostavljanje – i gdje se postavilo pitanje što bi trebalo biti s počiniteljem.
Ovdje je on redovito raspravljao koristeći zamku otuđenja:
Zlostavljano dijete trebalo bi ostati povezano s počiniteljem jer mu, "po prirodi", za razvoj
trebaju oba roditelja i u suštini ih oboje voli.
Stoga je potrebno poduzeti posebne mjere opreza kako se dijete ne bi otuđilo od zlostavljačkog roditelja.
Uklanjanje počinitelja od djeteta stoga bi se trebalo "ozbiljno razmotriti tek nakon što su svi pokušaji liječenja
pedofilije i ponovnog ujedinjenja obitelji nedvojbeno propali".
Ako dijete odbaci oca kojem je vezano drevnim zakonima, to ne može biti temeljeno na slobodnoj volji djeteta.
Uostalom, ovo nije "prirodno" ponašanje.
Štoviše, ako je dijete tvrdoglav i nepopustljivo u svom odbijanju, onda iza toga mora stajati manipulacija poremećene majke.
Dr. Gardner je ovaj poremećaj nazvao sindromom roditeljskog otuđenja.
Dakle, umjesto da se ukloni počinitelj kako bi se zaštitilo dijete, prvi je korak predstaviti zlostavljanje
koje je počinio otac djetetu što je moguće normalnije.
Gardner je, s druge strane, bio kritičan prema psihoterapiji za zlostavljanu djecu.
U tu svrhu treba djetetu objasniti da ne postoje savršeni roditelji.
Mogao bi mu također reći "o drugim društvima u kojima se ovo ponašanje smatra normalnim".
Prema dr. Renz-Polsteru, cjelokupni rad Gardnera može se sažeti u sljedećem citatu:
Seksualno zlostavljanje djece nije samo po sebi loše – problem je naša procjena.
PAS kao alat za nezakonita vještačka mišljenja
PAS dijagnoze, uključujući "simbiotsko vezanje" , zajedno s povezanim dijagnozama poput "intolerancije na vezanje", vrlo su
popularne među određenim stručnjacima u slučajevima skrbništva, pravnim zastupnicima, pa čak i nekim
uredima za dobrobit mladih i obiteljskim sudovima.
Mreža stručnjaka specijalizirala se za pretvaranje upravo ove optužbe u "taktičko oružje u sporovima oko skrbništva", kako
prof. Jörg Fegert, medicinski ravnatelj Klinike za dječju i adolescentnu psihijatriju
Sveučilišne bolnice Ulm, naziva PAS konstrukciju.
A relevantne lobističke skupine ozbiljno vjeruju da će im ova teorija omogućiti da se izboraju za "prava očeva".
Sociolog dr. Wolfgang Hammer ovo jasno potvrđuje studijama iz 2022. i 2024. – evo citata Renz-Polstera:
"Ovi slučajevi nisu izolirani incidenti."
Činjenica da se socijalno dobro prilagođena djeca oduzimaju njihovom primarnom skrbniku, 'zamjenjuju' ili 'preuzimaju u
državnu skrb' bez uobičajenih, razumljivih razloga poput zanemarivanja ili dokazanog
zlostavljanja – iza toga leži ideologija obučena u 'znanost'.
U svom izvješću Hammer detaljno opisuje temelje presuda, od kojih se velik postotak može pratiti do PAS-a.
Postoje čak i presude Vrhovnog suda koje tvrde da majke otuđuju djecu ili izmišljaju nasilje i
zlostavljanje samo kako bi spriječile kontakt.
Takvi narativi ne mogu se opravdati ni profesionalnim ni pravnim razlozima, ali čine osnovu za odluke koje mogu imati
kobne posljedice za djecu i majke. Dr. Renz-Polster piše:
"A ovaj sustav se temelji na netočnim (i, po mom mišljenju, manjkavim) teorijama ovog čovjeka (Gardnera)."
Zaključno, izjava dr. Herberta Renz-Polstera
Zabrinut sam ukazati na očitu nepravdu koja je predugo ignorirana od strane previše stručnjaka.
Međutim, moja je glavna zabrinutost da se PAS, 'intolerancija na privrženost', 'simbiotska privrženost', tj. štetni
ovisnički odnosi, koriste od strane zainteresiranih lobističkih skupina kao taktičko sredstvo za nametanje njihovih interesa.
Moja poenta je da su djeca bila i i dalje trpe nepravdu zbog ovih 'dijagnoza'.
Zašto određeni suci, odvjetnici i pravni zastupnici ne vide ovu nepravdu?
Da, zapravo bi se moralo pretpostaviti da oni to uopće prikrivaju!
Ivo Sasek osuđuje upravo tu pasivnost sudstva u svojim "Sedam predavanja" i poziva ih da konačno obave svoj posao.
3. Sudstvu na svim razinama i njegovim izvršnim tijelima
Vaša Časti, tužitelji i snage sigurnosti: unatoč kristalno jasnom zakonodavstvu, vi ste jednostavno stajali po strani i gledali
kako je pornografija postala slobodno dostupna čak i najmanjoj djeci diljem svijeta, pa čak i na
njihovim prijenosnim računalima i mobilnim telefonima.
Niste intervenirali kada su rani seksualizatori počeli korumpirati našu djecu već u dobi vrtića
masturbacijom, analnim odnosima, gutanjem sjemena i slično.
Do danas ste ostali šutljivi pred bezbrojnim zlostavljačima djece.
Neposredno prije emitiranja ove emisije dr. Renz-Polster poslao je uredništvu Kla.TV važnu poruku koja bi mogla
pomoći zabrinutim roditeljima da iznesu svoje argumente:
"Očekuje se da će Vijeće Ujedinjenih naroda za ljudska prava 2023. odbaciti 'roditeljsku alienaciju',
tj. otuđenje roditelja i djece, kao 'pseudo-pojam'."
U presudi iz studenog 2023. godine, Savezni ustavni sud je također naveo da se pozivanje na koncept PAS-a, koji se
"smatra znanstveno opovrgnutim", ne pruža "dovoljno čvrstu osnovu za odluku usmjerenu na najbolji interes djeteta".
Jednostavno rečeno: PAS se više ne može koristiti kao argument na sudu, jer je odbačen kao teorija.
Ministarstvo pravosuđa se složilo i pozvalo njemačke obiteljske sudove da se 'vode ovom odlukom Savezni ustavni sud'.
Sada je važno promatrati i zahtijevati da ove rezolucije nisu prazne fraze namijenjene samo umirivanju ljudi ili čak stvaranju
dojma da postoji zabrinutost zbog neželjenih zbivanja i nepravde.
Činjenica da su takozvani "stručnjaci" i procjenitelji poput Gardnera desetljećima uspijevali širiti i uvoditi tvrdnje
i fantazije koje promiču pedofiliju bez ikakvog osporavanja, ozbiljno dovodi u pitanje napore pravosudnog sustava.
Na kraju, veliko hvala dr. Herbertu Renz-Polsteru, koji će nastaviti svoja opsežna istraživanja u još četiri dijela!
Dragi gledatelji, molimo vas da pomognete podići svijest o ovom problemu u svojoj zajednici.
Želite li promijeniti svijet? I mi. Postanite dio velikog istraživačkog projekta
Kla.TV-a već danas na www.kla.tv/mitwirken.
Mreža slobodnih zidara biva razotkrivena! Budite dio najvećeg istraživačkog projekta Kla.TV-a
i registrirajte se odmah: www.kla.tv/mitwirken