Kopš 90. gadiem ģimenes tiesās aizgādības strīdos ir pieņemts noteikts spriedums, kas nebeidzas par labu bērniem.
Simtiem veselīgu, sociāli labi integrētu bērnu tika un tiek atņemti viņu - pārsvarā vientuļajām - mātēm.
Mātes netiek apsūdzētas par vardarbību, ļaunprātīgu izmantošanu vai nolaidību, bet gan
par iespējamiem saiknes ar bērnu traucējumiem.
Mātes tiek apsūdzētas, ka viņas saviem bērniem ir izmazgājušas smadzenes, izraisot vecāku atsvešinātības sindromu jeb saīsinājumā
PAS, un tāpēc viņi ir noraidījuši savu iepriekš mīlēto tēvu.
Patiesībā - kā liecina Dr. Herberta Renz-Polstera pētījums - šī šķietamā diagnoze ir bērnu un pusaudžu psihiatra
izgudrojums, kurš to vēlējās izmantot, lai vērstu aizbildnības lietas par labu par pedofiliju aizdomās turētiem tēviem.
Tādējādi viņš ir izstrādājis perfektu veidu, kā mainīt likumpārkāpēja un upura attiecības.
2024. gada beigās pediatrs, zinātnieks un žurnālists Renz-Polster savā blogā "kinder-verstehen.de"
publicēja savu pētījumu par PAS teorijas patieso izcelsmi.
Kla.TV apkopo viņa labi izpētītā un izsmeļošā ziņojuma pirmo daļu:
Dr. Renz-Polster pēdējos gados ir pavadījusi simtiem stundu, pētot vecāku atsvešinātības sindroma jeb
saīsinājumā PAS teoriju un lasot tās izgudrotāja darbus.
Viņš centās noskaidrot, kā šīs ideoloģijas piekritējiem izdevās panākt, ka šī absurdā "diagnoze" ir pieņemama ģimenes tiesās.
Lai cik neticami tas izklausītos, pēdējās desmitgadēs - vismaz līdz 2023. gadam - ikviena māte šajā valstī varēja
zaudēt aizgādības vai pat saskarsmes tiesības ar savu bērnu, vienkārši izsakot apgalvojumu par PAS.
Var pietikt ar apsūdzību, ka māte pārāk bieži vai pārāk ilgi baro bērnu ar krūti.
Herberts Renzs-Polsters (Herbert Renz-Polster) uzskata, ka labi saistītas lobiju grupas ir izveidojušas PAS jeb
"simbiozes" apgalvojumus par ieročiem, pret kuriem ir grūti aizsargāties strīdīgās aizgādības lietās.
PAS teorijas izcelsme
Dr. Ričards Gardners (Richard Gardner), pretrunīgās teorijas "tēvs", pavisam nopietni un pārliecinoši apgalvoja:
"Seksuāla vardarbība bērnam ne vienmēr ir traumatiska.
Tas, vai vardarbības rezultātā bērns tiek traumēts, ir atkarīgs no tā, kā sabiedrība uztver šādu saskarsmi."
"Seksuāli izmantotie bērni cieš, jo mūsu sabiedrība pārspīlēti reaģē uz pedofiliju."
"Bērni pēc savas dabas ir seksuāli, un viņi var uzsākt seksuālas attiecības ar pieaugušajiem, "savaldzinot" pieaugušos."
"Tad, kad seksuālās attiecības tiek atklātas, bērns izliekas tā, it kā pieaugušais būtu tās sācis un vainīgs.""
"Pēc tam iespējamais eksperts šādi definē pieaugušo un bērnu dzimumattiecību dziļāko ietvaru:
Incests patiesībā ir "bioloģiski izdevīga prakse", jo tā "saglabā dzimtas tīrību".
Seksuāli sakari ar bērniem arī palielinātu pēcnācēju skaitu."
Jums, dārgie skatītāji, tiks ietaupīts no pārējām viņa morbidajām piezīmēm, jo viņa
detalizētais "ekspertu viedoklis" kļūst ļoti pretīgs.
Taču šajā brīdī nedrīkst ignorēt faktu, ka pati daba necieš incestu.
Tāpēc daudzās valstīs incests ir aizliegts pamatotu iemeslu dēļ.
Pārāk liels ir iedzimto un citu slimību risks, un incesta bērnu mirstība ir augsta.
Papildus tam mēs šeit runājam par bērnu izvarošanu.
Šeit ir citāts no bijušā Skotlendjarda darbinieka un trauksmes cēlēja Džona Vēdžera:
un tikai vēlāk es uzzināju, ka sievietes nevarēja dzemdēt bērnus, jo viņu dzemdes bija nepareizi
novietotas, jo viņu jaunie ķermeņi bija bojāti.
Vīriešiem bija problēmas ar noturību un muguru, jo viņiem plīsa zarnas un tamlīdzīgi. Un mēs par to neko nedzirdam!
Sāpes, ko tas rada, fiziskās sāpes un trauma!"
Neskatoties uz šādiem faktiem, kā Gardnera kungs joprojām var apgalvot, ka pedofilija bieži vien ir
"nospiedums", pret kuru attiecīgā persona ir bezspēcīga.
Pedofilija rodas no labiem pārdzīvojumiem, kas gūti bērnu un pieaugušo seksa laikā.
Bērna "orgasmiskais gandarījums", ko viņš piedzīvo, nodrošina to, ka ļaunprātīgi izmantotie
bērni vēlāk vēlas darīt to pašu ar saviem bērniem:
"Ir viegli saprast, kā bērns var kļūt "atkarīgs" no šādas pieredzes un pēc tam vēlēties bieži
saņemt tāda paša veida apmierinājumu," saka Gardners.
Vēlākais šeit jābrīnās, kāpēc šis cilvēks netika saukts pie kriminālatbildības, nevis ieguva eksperta titulu!
Par Dr. Richard Gardner
Gardners bija precējies, un viņam bija trīs bērni; laulība ar Lī Gardneri beidzās ar šķiršanos.
Sākotnēji viņš strādāja par bērnu un pusaudžu psihiatru privātpraksē, bet pēc tam pievērsās
psiholoģiskā eksperta darbam ģimenes tiesās.
Viņš izdarīja pašnāvību 72 gadu vecumā .
Viņa klienti 400 lietās 25 ASV štatos galvenokārt bija par vardarbību pret bērniem apsūdzēti tēvi.
Turklāt Gardners strādāja pie vairāk nekā 40 grāmatu un simtiem rakstu, no kuriem lielāko daļu viņš publicēja
īpaši un tikai saviem darbiem dibinātā pašizdevēju uzņēmumā .
Ar lekcijām viņš ir viesojies visā pasaulē, tostarp Vācijā.
Savā darbā Ričards Gardners galvenokārt izklāstīja savus iespaidus un personīgo pārliecību, ko
viņš bija guvis kā eksperts aizgādības strīdos.
Ričards Gardners pats nav veicis nekādus pētījumus, kā arī nekad nav piedalījies zinātniskā darba grupā.
Tie nedaudzie raksti, kas parādījās zinātniskajos žurnālos, regulāri izraisīja kritiskas diskusijas ekspertu vidū.
Tā kā Kolumbijas Universitātes studenti dažkārt apmeklēja viņa praksi, viņam bija "klīniskā profesora"
tituls, kam nav nekāda sakara ar īstu profesora amatu.
Viņam patika rakstīt arī par zīdaiņu un mazu bērnu psihoseksuālo attīstību, kas mijās ar par matu matiem cirstošiem apgalvojumiem
par viņu iespējamām orālā seksa fantāzijām pret tēvu.
Kla.TV pārtrauc reportāžu par Gardnera deviantajām un grūti sagremojamajām fantāzijām.
Apgalvojumi, ka zīdaiņi un bērni pavedināja savus tēvus, skaidri atklāj, kāds īsti bija Gardners.
Un, kas ir neticami, viņš gadu desmitiem tika atzīts par "liecinieku ekspertu" aizgādības strīdos.
Upura-noziedznieka reversija ar PAS
Gardners 80. gados ar PAS teoriju panāca īstu apvērsumu.
Kā ātri kļuva skaidrs aizgādības tiesvedībā, kurā Gardners piedalījās kā liecinieks eksperts, viņš ar šo iespējamo slimību
bija radījis īstu "Šveices daudzfunkcionālo nazi", ar kuru ļoti strīdīgos aizgādības
procesus varēja vērst par labu saviem klientiem.
Minētais "Šveices daudzfunkcionālais instruments" sastāv no vienkāršas viras, proti, no apgalvojuma, ka bērni ir
piesaistīti saviem vecākiem pēc savas dabas - t.i., ģenētisku iemeslu dēļ - un ka viņi vienmēr vienlīdz mīl abus vecākus.
Šī mīlestība pret abiem vecākiem ir būtiska bērna izdzīvošanai un ir vienīgais veids, kā nodrošināt viņa pilnvērtīgu attīstību.
Dr. Renz-Polstera tam stingri iebilst: "Saikne atspoguļo izdzīvoto un izjusto kopību, (...) tā nav tikai radniecības rezultāts."
Taču Gardners šo apgalvojumu apspēlēja lietās par seksuālu vardarbību, kurās tēvs patiešām tika atzīts
par vainīgu seksuālā vardarbībā un kurās radās jautājums par to, kas būtu jādara ar vainīgo.
Šeit viņš regulāri strīdējās ar atsvešinātības lamatām:
Bērnam, pret kuru izturas vardarbīgi, ir jāsaglabā saikne ar vardarbības veicēju, jo "pēc savas būtības" viņam ir vajadzīgi
abi vecāki, lai attīstītos, un būtībā viņš tos arī mīl.
Tāpēc "īpaši jāraugās, lai bērns netiktu atsvešināts no vardarbībā cietušā vecāka".
Tāpēc "vardarbības veicēja aizvešana no bērna būtu nopietni apsverama tikai tad, ja visi mēģinājumi ārstēt
pedofiliju un atkal apvienot ģimeni ir izrādījušies nesekmīgi".
Ja bērns atsakās no tēva, ar kuru viņu saista senie likumi, tad tas nevar būt bērna brīvas gribas rezultāts.
Galu galā tā nav "dabiska" uzvedība.
Turklāt, ja bērns ir spītīgs un nemācāms savā noraidījumā, tad aiz tā ir jābūt traucētas mātes manipulācijai.
Dr. Gardners ir nosaucis šo traucējumu par vecāku atsvešinātības sindromu.
Tāpēc tā vietā, lai aizvestu vardarbības veicēju, lai aizsargātu bērnu, ir svarīgi sākotnēji
parādīt bērnam tēva vardarbību pēc iespējas normālāk.
Savukārt psihoterapiju vardarbībā cietušam bērnam Gardners vērtēja kritiski.
Jums vajadzētu "izskaidrot bērnam, ka ideālu vecāku nav".
Viņam varētu pastāstīt arī "par citām sabiedrībām, kurās šāda uzvedība tiek uzskatīta par normālu".
Pēc Dr. Renca-Polstera domām, visu Gardnera daiļradi var rezumēt ar šādu citātu:
"Bērnu seksuāla izmantošana pati par sevi nav slikta lieta - problēma ir mūsu spriedums."
PAS kā nelikumīgu ekspertu atzinumu instruments
PAS diagnozes līdz pat "simbiotiska pieķeršanās" un uz to balstītas diagnozes, piemēram, "pieķeršanās neiecietība", ir
ļoti populāras dažu aizbildnības lietu ekspertu, aizbildņu un pat dažu jauniešu labklājības iestāžu un ģimenes tiesu vidū.
Ekspertu tīkls ir specializējies tieši šīs apsūdzības pārvēršanā par "taktisku ieroci kontaktu strīdos", kā PAS konstrukciju
dēvē Ulmas Universitātes slimnīcas Bērnu un pusaudžu psihiatrijas nodaļas direktors profesors Jergs Fegerts.
Un attiecīgās lobiju grupas nopietni uzskata, ka var izmantot šo teoriju, lai īstenotu "tēvu tiesības".
Sociologs Dr. Volfgangs Hammeris to skaidri apstiprina ar 2022. un 2024. gada pētījumiem - šeit ir citāts no Renz-Polstera:
[Runātājs 1: "Šie gadījumi nav atsevišķi gadījumi.
Tas, ka sociāli labi adaptējušies bērni bez parastiem, saprotamiem iemesliem, piemēram, nolaidības vai pierādītas
vardarbības, tiek atņemti primārajam vecākam, "pārcelti" vai "nodoti valsts aprūpē" ,
ir ideoloģija, kas maskēta par "zinātni"."
Hammer savā ziņojumā ļoti detalizēti apraksta spriedumu pamatojumu, no kuriem liela daļa ir balstīta uz PAS.
Ir pat Augstākās tiesas spriedumi, kuros apgalvots, ka mātes atsvešina bērnus vai izdomā vardarbību un
ļaunprātīgu izturēšanos tikai tāpēc, lai nepieļautu saskarsmi.
Šādi stāsti nav profesionāli un juridiski pamatoti, taču tie ir pamats lēmumiem, kas var izraisīt letālas
sekas bērniem un mātēm. Par to raksta Dr. Renz-Polster:
"Un šī sistēma atgriežas pie nepareizām (un, manā skatījumā, arī slimām) šī cilvēka (Gardnera) teorijām."
Dr. Herberta Renca-Polstera izteikuma noslēgumā
"Es vēlos nosaukt netaisnību, kas kliedz debesīs, kas pārāk ilgi ir atradusi līdzjūtīgu ausu pārāk daudziem ekspertiem.
Taču mani visvairāk uztrauc tas, ka PAS, "pieķeršanās neiecietību", "simbiotisko pieķeršanos", t.i.,
kaitīgas atkarības attiecības, ieinteresētās lobiju grupas izmanto kā taktisku līdzekli savu interešu aizstāvībai.
Es gribu teikt, ka šīs "diagnozes" ir nodarījušas un joprojām nodara pāri bērniem."
[Un kāpēc daži tiesneši, advokāti un padomdevēji neredz šo netaisnību?
Jā, patiesībā ir jādomā, ka viņi to pat slēpj!
Ivo Sašeks savā raidījumā "Sieben Standpauken-Ivo Sasek" nosoda tieši šo tiesu varas pasivitāti
un aicina tiesu varu beidzot darīt savu darbu.
3. visu līmeņu tiesu iestādēm un to vadītājiem
Jūs, tiesneši, prokurori un drošības spēki: līdz šim, neraugoties uz pilnīgi skaidriem tiesību aktiem, jūs vienkārši esat
bezdarbīgi vērojuši, kā, piemēram, pat vismazākajiem bērniem visā pasaulē ir nodrošināta brīva piekļuve pornogrāfijai
- līdz pat viņu klēpjdatoriem un mobilajiem tālruņiem.
Jūs neiejaucāties, kad agrīnie seksualizētāji sāka kropļot mūsu bērnus jau bērnudārza vecumā ar
masturbāciju, anālo seksu, spermas rīšanu un tamlīdzīgi.
Līdz pat šai dienai jūs esat tikai klusējis, saskaroties ar neskaitāmiem bērnu izmantotājiem.
Neilgi pirms šī raidījuma Dr. Renz-Polster Kla.TV redakcijai sniedza svarīgu paziņojumu, kas varētu
būt argumentācijas palīgs cietušajiem vecākiem: .
[Runātājs 1: "2023. gadā ANO Cilvēktiesību padome esot noraidījusi "vecāku atsvešinātību" kā "pseidokonceptu".
Arī Federālā Konstitucionālā tiesa 2023. gada novembra spriedumā norādīja, ka atsaukšanās uz "PAS koncepciju, ko eksperti
uzskata par ekspertu atspēkotu", nav "pietiekami dzīvotspējīgs pamats lēmuma pieņemšanai, pamatojoties uz bērna interesēm"."
Vienkārši sakot: PAS vairs nevarēja argumentēt tiesā, jo tā kā teorija tika noraidīta.
"Tieslietu ministrija to atbalstīja un aicināja Vācijas ģimenes tiesas "orientēties uz šo
Federālās Konstitucionālās tiesas lēmumu"."
Tagad ir svarīgi ievērot un pieprasīt, lai šīs rezolūcijas nebūtu tikai tukšas frāzes, kuru mērķis ir vienkārši
nomierināt cilvēkus vai pat radīt iespaidu, ka tās ir saistītas ar nevēlamiem notikumiem un netaisnību.
Fakts, ka tādi tā sauktie "eksperti" un eksperti kā Gardners var gadu desmitiem izplatīt un ieviest pedofiliju
veicinošus apgalvojumus un fantāzijas, un neviens viņus neskar, rada nopietnas šaubas par tiesu iestāžu centieniem.
Visbeidzot, liels paldies Dr. Herbertam Renzam-Polsteram, kurš turpina savu plašo pētījumu četrās turpmākajās daļās!
Dārgie skatītāji, lūdzu, palīdziet nodrošināt, lai šī tēma izskanētu arī jūsu vidē.
Vai vēlaties mainīt pasauli? Mēs arī vēlamies. Kļūsti par daļu no lielā Kla.TV investīciju pētījuma vietnē www.kla.tv/mitwirken.
Atklāts masonu tīkls! Kļūsti par daļu no Kla.TV lielākā pētījuma un reģistrējies jau tagad: www.kla.tv/mitwirken .