Од 1990-их година породични судови доносе одређену врсту пресуде у споровима о старатељству која није у најбољем интересу деце.
Стотине здраве, социјално добро интегрисане деце су одузимане и и даље се одузимају од својих
мајки, од којих су већина самохраних родитеља.
Мајке нису оптужене за насиље, злостављање или занемаривање, већ за наводни поремећај у њиховој вези са дететом.
Оптужба против мајки је да су испрале мозак својој деци и навели их да развију оно што је познато као синдром
родитељске алијенације, или скраћено ПАС, због чега су одбацили свог раније вољеног оца.
У стварности, истраживање др Херберта Ренц-Полстера указује да је ова наводна дијагноза изум психијатра за децу и
адолесценте који је желео да је искористи како би пресуде о старатељству окренуо у корист отаца осумњичених за педофилију.
Он је тиме развио савршен начин да преокрене улоге починиоца и жртве.
Крајем 2024. године педијатар, научник и публициста Ренц-Полстер објавио је своје истраживање о правој
позадини теорије ПАС на свом блогу "kinder-verstehen.de".
Kla.TV резимира први део свог добро истраженог и свеобухватног извештаја за вас:
Др Ренц-Полстер је у последњих неколико година провео стотине сати проучавајући теорију синдрома родитељске алијенације,
у даљем тексту скраћено ПАС, и читајући дела њеног творца.
Он је покушао да сазна како су следбеници ове идеологије успели да учине ову апсурдну "дијагнозу"
друштвено прихватљивом пред породичним судовима.
Колико год невероватно звучало, током последњих неколико деценија – и најмање до 2023. године – свака мајка у овој земљи
могла је да изгуби старатељство или чак право на контакт са својим дететом само зато што је оптужена за ПАС.
Понекад је довољно само оптужити мајку да пречесто или предуго доји своје дете.
ПАС или оптужбе за "симбиозу" сада су развијене од добро повезаних лоби група у оружје против којих је тешко бранити се у
спорним случајевима старатељства, према Херберту Ренц-Полстеру.
Порекло теорије ПАС
Др Ричард Гарднер, "отац" контроверзне теорије, тврдио је сасвим озбиљно и са потпуним уверењем:
"Сексуално злостављање није нужно трауматично за дете."
Да ли ће дете бити трауматизовано злостављањем зависи од тога како друштво гледа на такве сусрете.
"Деца сексуално злостављана трпе зато што наше друштво претерано реагује на педофилију."
Деца су природно сексуална и могу иницијативати сексуалне сусрете са одраслима "сводивши" их.
Када се открије сексуални однос, дете ће учинити да изгледа као да га је одрасли иницијално започео и да је он крив.
Наводни стручњак затим излаже дубљи контекст иза сексуалног односа између одраслих и деце на следећи начин:
Инцист је заправо "биолошки повољна пракса", јер "чува чистоћу крвне лозе".
Сексуални однос са децом би такође повећао број потомака.
Остале његове морбидне примедбе поштедећемо вас, драги гледаоци, јер његово детаљно
"експертско мишљење" постаје прилично одбојно.
Али оно што у овом тренутку не сме сметати под нос јесте чињеница да сама природа не толерише инцест.
Стога, са добрим разлогом, многе земље имају законе који забрањују инцест.
Ризик од наследних и других болести је превисок, а стопа смртности међу децом рођеном из инцеста је висока.
С тим речено, овде јасно говоримо о силовању деце.
Ево цитата бившег службеника Скотланд Јарда и узбуњивача Џона Ведгера:
" и тек касније сам сазнао да жене нису могле да имају децу јер су им утробе биле
помакнуте због оштећења на њиховим младим телима."
Мушкарци су имали проблеме са контролом мокрења и леђима јер су им црева била пукла и слично. А ми о томе ништа не чујемо!
"Боли која то изазива, физичка бол, а затим траума!"
Како господин Гарднер, упркос таквим чињеницама, и даље може тврдити да је педофилија често питање
"импринтинга" против којег је погођена особа беспомоћна?
Педофилија настаје из позитивних искустава током секса између деце и одраслих.
"Оргазмичко задовољство" које дете доживи осигурава да ће злоупотребљавана деца касније желети да исто ураде својој деци:
"Лако је разумети како дете може постати 'овисно' о таквом искуству и потом жудети за
честом задовољеношћу исте врсте", каже Гарднер.
У овом тренутку, најкасније, човек се пита зашто овај човек није био гоњен, уместо што му је додељена титула експерта!
О др Ричарду Гарднеру
Гарднер је био ожењен и имао је троје деце; његов брак са Ли Гарднером завршио се разводом.
У почетку је био практикујући психијатар за децу и адолесценте, али је потом углавном усмерио свој фокус
на рад као психолошки вештак у породичним судовима.
Он је извршио самоубиство у 72. години .
У 400 случајева у 25 америчких држава, његови клијенти су углавном били очеви оптужени за злостављање деце.
Поред тога, Гарднер је радио на неколико публикација, укључујући преко 40 књига и стотине чланака, од којих је већину сам објавио
у сопственој издавачкој кући основаној посебно за његова дела .
Лекцијска турнеја га је водила широм света – укључујући и Немачку.
У својим делима Ричард Гарднер је углавном бележио своје утиске и лична уверења која је стекао
као стручни сведок у споровима око старатељства.
Ричард Гарднер није спровео сопствено истраживање, нити је икада био део научне радне групе.
Неколико радова који су се појавили у научним часописима редовно су изазивали критичке дебате међу стручњацима.
Пошто су студенти Универзитета Колумбија понекад пратили његов рад у пракси, он је носио титулу "клиничког професора"
– која нема никакве везе са стварним професорским местом.
Он је такође уживао да пише о психосексуалном развоју беба и мале деце – испуњено застрашујућим тврдњама о
њиховим наводним оралним сексуалним фантазијама према оцима.
Међутим, Kla.TV овде прекида извештај о Гарднеровим перверзним и тешко сварљивим фантазијама.
Тврдње да бебе и деца заводи своје очеве јасно откривају каква је особа Гарднер заправо био.
И невероватно је да је деценијама био признат као "стручни сведок" у споровима о старатељству.
Преокрет жртве и починиоца кроз PAS
Гарднер је остварио прави пробој осамдесетих година прошлог века својом ПАС теоријом.
Како се убрзо показало у поступцима за старатељство у којима је Гарднер наступао као вештак, он је овом наводном болешћу створио
прави "швајцарски нож" који се могао користити за преусмеравање изузетно спорних
поступака за старатељство у корист његових клијената.
"Швајцарски нож" на који се указује састоји се од једноставног шарнира: наиме, тврдње да су деца природно – односно генетски –
везана за своје родитеље и да увек подједнако воле оба родитеља.
Ова љубав према оба родитеља је витална за опстанак; само она може осигурати потпуни развој детета.
Др Ренц-Полстер се снажно не слаже: "Веза одражава заједништво које се доживело и осетило,
(...) то није једноставно резултат крвног сродства."
Међутим, Гарднер се ослањао на ову тврдњу у случајевима злоупотребе када је оцу заправо било доказано да
је починио сексуално злостављање – и када се поставило питање шта би требало да се деси починиоцу.
Овде се он редовно борио против замке алијације:
Злоупотребљавано дете треба да остане повезано са починиоцем јер, по природи, за свој развој
треба оба родитеља и у суштини их обоје воли.
Стога је неопходно посебно пазити да се дете не удаљи од злостављајућег родитеља.
Уклањање починиоца од детета стога треба "озбиљно разматрати тек када сви покушаји лечења педофилије
и поновног уједињења породице очигледно не успеју".
Ако дете одбаци оца с којим га везују древни закони, то не може бити засновано на слободној вољи детета.
Уосталом, ово није "природно" понашање.
Штавише, ако је дете тврдоглаво и непопустљиво у свом одбијању, онда иза тога мора да стоји манипулација узнемирене мајке.
Др. Гарднер је овај поремећај назвао Синдромом родитељске алијенације.
Дакле, уместо да се уклони починилац како би се заштитило дете, први корак је да се злостављање које отац
чини према детету представи што је могуће нормалније.
Гарднер, с друге стране, био је критичан према психотерапији за злоупотребљану децу.
У ту сврху треба објаснити детету да не постоје савршени родитељи.
Могло би му се такође рећи "о другим друштвима у којима се ово понашање сматра нормалним".
Према др Ренц-Полстеру, целокупни рад Гарднера може се сажети у следећи цитат:
Сексуално злостављање деце није по себи лоше – наш суд о томе је проблем.
ПАС као алат за незаконите стручне мишљења
ПАС дијагнозе, укључујући "симбиотско приврзавање" , заједно са сродним дијагнозама као што је "нетолеранција према
приврзаности", веома су популарне међу одређеним стручњацима у случајевима старатељства, правним заступницима, па
чак и неким службама за малолетнике и породичним судовима.
Мрежа стручњака специјализовала се за то да управо ту оптужбу претвори у "тактичко оружје у споровима око старатељства", како
проф. Јорг Фегерт, медицински директор Клинике за дечју и адолесценцијску психијатрију
Универзитетске болнице у Улму, назива ПАС конструкт.
И релевантне лоби групе озбиљно верују да ће им ова теорија омогућити да потврде "права отаца".
Социолог др Волфганг Хамер ово јасно потврђује студијама из 2022. и 2024. године – ево цитата Ренц-Полстера:
"Ови случајеви нису изоловани инциденти."
Чињеница да се социјално добро прилагођена деца одузимају свом примарном старатељу, "замењују" или "предају државној бризи" без
уобичајених, разумљивих разлога као што су занемаривање или доказано злостављање – иза
тога крије се идеологија обучена у "науку".
У свом извештају, Хамер детаљно описује основу за пресуде, од којих се велики проценат може пратити до ПАС-а.
Постоје чак и пресуде Врховног суда које тврде да мајке удаљавају децу или измишљају
насиље и злостављање само да би спречиле контакт.
Такве приче не могу бити оправдане ни стручним ни правним основама, али чине основу за одлуке које могу имати
фаталне последице по децу и мајке. Др Ренц-Полстер пише:
"А овај систем се заснива на нетачним (и, по мом мишљењу, погрешним) теоријама овог човека (Гарднера)."
У закључку, изјава др Херберта Ренц-Полстера
Занима ме указивање на очигледну неправду која је превише дуго нашла саосећајно уво међу превише стручњака.
Међутим, моја главна брига је да се ПАС, "нетолеранција везивања", "симбиотско везивање", односно штетни
зависни односи, користе од стране заинтересованих лоби група као тактичко средство за промовисање њихових интереса.
Моја поента је да су деца била и даље трпе неправду као резултат ових "дијагноза".
И зашто неки судије, адвокати и правни заступници не виде ову неправду?
Да, заправо би се морало претпоставити да они то чак и прикривају!
Иво Сасек управо ту пасивност судства осуђује у својим "Седам предавања" и позива их да коначно обаве свој посао.
3. Судству на свим нивоима и његовим извршним телима
Ваша Част, тужиоци и снаге безбедности: упркос кристално јасним законима, ви сте једноставно стајали по страни и гледали како је
порнографија учињена слободно доступном чак и најмлађој деци широм света, па чак и на њиховим лаптоповима и мобилним телефонима.
Нисте интервенисали када су рани сексуализатори почели да корумпирају нашу децу још у вртићу, уводећи
мастурбацију, анални секс, гутање семена и слично.
До данас си остао ћутљив пред безбројним злостављачима деце.
Ускоро пре емитовања ове емисије, др Ренц-Полстер је упутио уредничком тиму Kla.TV важну поруку која би могла пружити
погођеним родитељима аргументе за подршку њиховом случају:
"Како се наводи, Савет УН за људска права је 2023. године одбацио 'родителску алијенацију', односно
удаљавање родитеља од деце, као 'псевдо-концепт'."
У одлуци из новембра 2023. године, Савезни уставни суд је такође навео да прибегавање концепту ПАС-а, који се
"сматра научно оповргнутим", не пружа "довољно чврсту основу за одлуку усмерену ка најбољем интересу детета".
Једноставно речено: ПАС више не може да се користи као аргумент на суду, јер је одбачен као теорија.
Министарство правде се сложило и позвало немачке породичне судове да "поштују ову одлуку Савезног уставног суда".
Сада је важно да се прати и захтева да ове резолуције не буду празне фразе намењене само да умире народ или чак да створе
утисак да постоји забринутост због непожељних развоја и неправде.
Чињеница да су такозвани "експерти" и процењивачи попут Гарднера деценијама могли да шире и уводе тврдње и
фантазије које промовишу педофилију без икаквог изазова, изазива озбиљне сумње у напоре правосудног система.
На крају, много захвалности др Херберту Ренц-Полстеру, који ће наставити своја обимна истраживања у још четири наставка!
Поштовани гледаоци, молимо вас да помогнете у подизању свести о овом проблему у вашој заједници.
Да ли желите да промените свет? И ми такође. Постаните део великог истраживачког пројекта Kla.TV сада на www.kla.tv/mitwirken.
Мрежа масона се открива! Будите део највећег истраживачког пројекта Kla.TV и региструјте се сада: www.kla.tv/mitwirken