Pozdravljamo Karla Hummitzscha iz "United for Freedom", nezavisne organizacije za ljudska prava, u našem studiju.
A gospodine Hummitzsch, hvala vam puno što ste odvojili vrijeme za ovaj intervju i odgovorili na naša goruća pitanja.
U ime naše organizacije također želim izraziti svoju iskrenu zahvalnost što ste po prvi put
stavili pitanja ljudskih prava u središte pažnje.
Jer vjerujem da stanovništvo i dalje relativno malo zna o tome šta s tim da radi. Sada je dobro vrijeme za to.
Sjajno! Pitanja ljudskih prava – vjerovatno često putujete u inostranstvo u takozvane "države odmetnike".
Ne, apsolutno ne. Ne sudimo šta čini državu odmetnicu, već usmjeravamo pažnju na ljude koji se suočavaju s
progonom, s problemima ljudskih prava, koji su na milosti vlastima, sudovima i javnim tužiocima. I gledamo obje strane.
Ah da, u redu. I gdje uglavnom putujete?
Dakle, mi smo odgovorni za i predstavljamo Mađarsku, Poljsku i Njemačku.
Odgovoran sam za Njemačku i, između ostalog, bavim se i pitanjima nadležnosti u slučajevima koje imamo ovdje u Njemačkoj.
U redu. Kršenja ljudskih prava u Njemačkoj – kao laik, kako to da razumijem?
Imamo najbolju demokratiju ikada.
Kako je moguće da u Njemačkoj postoje kršenja ljudskih prava? Imate li možda neki primjer?
Ne, ne radi se o masovnim kršenjima ljudskih prava, ali primjećujemo da postoje određena područja, određeni ljudi koji
su posebno na meti, gdje također imamo dojam da su progonjeni iz političkih razloga, a ne jednostavno zbog krivičnih djela.
Postoji i mješavina, i imamo nekoliko takvih slučajeva. Možda o tome možemo razgovarati.
Da, samo naprijed. Koji primjer imaš na umu?
Pa, možemo početi s jednim od najpoznatijih slučajeva, gospodinom Füllmichom, koji je s jedne strane politički
istaknut, a s druge se suočava s krivičnim optužbama, i suočeni smo s pitanjem kako postupiti.
I utvrdili smo da su se ovdje možda dogodila kršenja ljudskih prava.
Na koji način?
Možemo se pozvati na Specijalnog izvjestitelja Ujedinjenih nacija, koji navodi da
zatočenje, samica od 15 dana, predstavlja mučenje.
Uočili smo i utvrdili da ovo predstavlja prekršaj, jer su šest mjeseci samice već počeli.
Samica?
Samica, već izvršena.
Šest mjeseci u samici za gospodina Füllmicha?
Nemoguće je zamisliti.
I u kojem trenutku se to smatra mučenjem?
Od 15 dana nakon UN.
U redu.
To znači da je vrijeme da intervenišemo.
U redu, kako bi gledaoci trebali ovo zamisliti?
Dakle, gospodin Füllmich je sada u samici već 15 dana, pa čak i više od 15 dana.
Mogu zamisliti da je isprva vrlo neugodno. I zašto se to mora tako strogo ocjenjivati? Ima li to ikakvih posljedica?
To ima posljedice, naravno.
Ovo značajno smanjuje očekivani životni vijek.
Kroz samicu?
Postoje elaboracije.
Možda to možemo pokazati u programu ovdje.
U redu.
Možda kao poveznica.
Dakle, ako se vrši mučenje i, prema propisima UN-a, ono traje već 15 dana, onda se prirodno osjećamo obaveznima da intervenišemo.
Da, to je sjajno. U redu, imajmo to na umu.
Reiner Füllmich, samica, kršenje ljudskih prava.
To je očigledan slučaj. Prema propisima UN-a, sve što traje duže od 15 dana smatra se mučenjem. A on je imao šest mjeseci.
To je ludo, šta se tamo dešava. Imaš li neke slične primjere iz zatvorskog sistema? Još jedan sličan, zar ne?
Naravno da postoje slični. Ali u ovom slučaju smo predstavili detaljnu elaboraciju.
Predali smo ovo advokatima. Ukratko ću ga ovdje pokazati.
Predali smo advokatima oko 20 stranica prvog nacrta. Oni potom mogu raditi na tome.
Od gospodina Füllmicha?
Za gospodina Füllmicha smo ovo dostavili advokatima.
I onda rade s tim, nastavljaju dalje s tim.
U međuvremenu su također ublaženi uslovi pritvora.
Na osnovu vašeg rada?
Da, između ostalog.
Naravno, advokati će potom nastaviti raditi s njim, pa će imati dodatak o ljudskim pravima na tu temu.
Divno.
A onda imaju priliku nastaviti raditi s relevantnim organizacijama.
Vi uzimate naše dokumente o ovom pitanju. Ovo je također uključeno u završne argumente.
A onda vidimo rezultate i onda se povlačimo.
Ne trebamo praviti veliku stvar od toga. To će se dogoditi automatski.
Ali mi nemamo nikakve veze sa krivičnim predmetima.
U redu, ali ostavimo to sada po strani i drugim riječima:
Da niste obavili svoje istraživanje, bi li gospodin Füllmich i dalje propadao u samici, u izolaciji?
Dakle, već je šest mjeseci kvrčio prije nego što smo intervenisali.
Dakle, to smo uradili samostalno. Niko nas ne poziva da to uradimo.
Registriramo se, uz dozvolu ulazimo u sudnicu, slušamo postupak, zatim razgovaramo s glavnim braniteljem,
razjašnjavamo situaciju, a oni preuzimaju i rješavaju je.
Odlično. U redu, sada uslovi pritvora.
Imate li još jedan primjer u kojem vi, gledatelj, i možda mi...
Pa, očito je to za mene vrlo neugodno sjećanje kad moramo nekoga izvući iz zatvora.
Imamo ovdje slučaj gospođe u četrdesetim godinama koja, po našem mišljenju, nije sposobna
biti smatrana odgovornom za svoje postupke.
Večeras smo primili neku vrstu hitnog poziva.
Zatim sam otputovao u Vechta u zatvor. Gospođa uopće nije pogodna za zatvor.
Kako se to manifestovalo kod ove gospođe?
Ona uopće ne može hodati.
Pao sam prvog dana izvršenja.
Ona više nije mogla hodati, pa smo otišli tamo automobilom i osjećali smo potrebu da je odmah odvedemo odatle.
Zatim sam ih preuzeo. Moram reći, s jedne strane, kako uopće možete nekoga takvog zatvoriti?
S druge strane, također moramo zahvaliti nadzornom osoblju, za koje vjerujem da su bili vrlo sretni što su ih se riješili.
Nisu znali šta da rade s njom. Pala je, bila je povrijeđena.
Bolnica je bila odmah do vrata, ali nikoga nije bilo briga.
Zatim sam ih izvadio i dokumentirao.
Žena uopće nije mogla hodati – samo je mogla hodati uz bol.
Odveo sam je u bolnicu, koja je bila odmah do.
Također su izrazili negativna mišljenja i nisu željeli to pravilno istražiti.
Zatim smo primijenili znatan pritisak, stavivši našu organizaciju iza toga.
Naravno da smo bili jako iznervirani, ali smo to ipak izdržali.
Bio sam u bolnici cijelu noć. Žena je, naravno, bila potpuno prestravljena.
I ostao sam u blizini dok nije završila preglede.
Zatim su odbili izdati potvrdu o neosposobljenosti za pritvor.
To je bilo najdalje što smo mogli stići. Zatim sam je odvezao do kuće njene prijateljice.
A šta se onda desi, nije pod našom kontrolom.
U redu, ali dopusti mi da sažmem.
Ako neko nije sposoban za suđenje, a ipak je zatvoren, to predstavlja kršenje ljudskih prava.
Karl Hummitzsch: Apsolutno.
I tu se vi uključujete?
Karl Hummitzsch: Da.
Divno, divno! I uspjeli ste izvući gospođu iz zatvora i predati je zdravstvenom sistemu. Divno.
Imate li još jedan slučaj kršenja ljudskih prava?
Stvar je u tome da zaista ne možemo zamisliti kakva kršenja ljudskih prava tamo postoje.
Iz praktičnog iskustva – koji vam se još posebno važni slučajevi nameću?
Naravno, imamo mnogo manjih slučajeva.
Ali postoje i dobro poznati, ako smijem pojasniti.
Da, molim.
Uzmimo za primjer Waltera Webera, doktora.
Navodno postoji oko 1.000 ljekara koji su optuženi za izdavanje potvrda o nošenju maski.
Također treba uzeti u obzir da postoji mnogo hiljada ljekara koji nisu izdali nijedno, ali mi se bavimo ljudima kojima
je definitivno bilo potrebno izuzeće iz zdravstvenih razloga.
Walter Weber, na primjer, je onkolog, pa također ima pacijente oboljele od raka kojima je hitno potrebno olakšanje.
Ipak je izveden pred sud.
Prisustvovao sam gotovo svim danima suđenja.
Veoma je iznenađujuće kada uzmete u obzir šta se prethodno dogodilo.
Ne samo u slučaju, nego i u samom postupku. To nazivamo vrstom prethodne osude.
To znači da je zakazano 27 dana sudskih ročišta.
Za dr. Waltera Webera?
Unaprijed.
Kao odvraćanje, tako to vidimo. Morate računati s 3.000 eura.
Malo dodatnih troškova, procjenitelji i slično, i brzo se dođe do 100.000 funti!
100.000 eura prije nego što je uopće bio osuđen za išta.
Čovjek je nevin. I on će dobiti 100.000 eura.
U tu svrhu je na javnom prijevozu bio ocrnjen plakatima.
Zatim su ga kod kuće posjetile 15 osoba, 12 ili 15 policajaca.
Teško naoružan kacigom i svom opremom.
Neprevaziđeno zastrašivanje 80-godišnjeg muškarca dok je bio kod kuće sa suprugom.
Zatim, nakon što smo, da tako kažemo, pospremili mjesto, napravili smo nekoliko fotografija.
Naravno, može se zamisliti kako je to izgledalo.
Kao bojište!
Apsolutno!
I objavili su fotografije – ne možemo shvatiti kako je sud mogao učiniti takvu stvar.
Postoji publika. Prostor za publiku je uvijek bio pun.
A onda su svima pokazali kako njegov dom izgleda.
Pogrdna riječ, ostajem bez riječi.
Dakle, samo usput, šta vam se dešava u tom procesu kada se nađete pred ovim pravosudnim sistemom.
Da. Pitanja pravosuđa su jedna stvar.
Kršenja ljudskih prava zbog zastrašivanja, zbog straha, zbog uništavanja imovine tokom
takvih intervencija, tokom takvih pretresa kuća.
Ovo su kršenja ljudskih prava. I tu oni preduzimaju akciju. Vrlo dobro.
A kad se jednom nađeš u takvom neredu, koji je najbolji način da se zaštitiš od njega?
Ima li nešto što možete, biste ili biste željeli podržati?
Naravno, naša je dužnost podržati ljude koji su progonjeni u pitanjima ljudskih prava.
Ne bavimo se pitanjima koja se odnose na krivično pravo.
To je ono što advokati rade. Mi podržavamo advokate.
Na primjer, trenutno imamo slučaj u Heidelbergu koji se odnosi na oštećenje uslijed cjepiva, ozbiljno oštećenje uslijed cjepiva.
Radimo direktno s advokatima, zastupamo se u sudskim postupcima i želio bih pokazati kakav
posao tamo radimo kako bi ljudi to mogli zamisliti.
Ljudi uvijek misle da tamo idu da pričaju priče ili da se uzbude. To nije tako.
Mi zaista radimo. Na primjer, ovdje imamo dokument za ovaj sudski slučaj u Heidelbergu. Samo želim da vam to pokažem.
To je prilično mnogo stranica. Otprilike koliko stranica ima?
To je otprilike 70 stranica.
To je samo rezultat naše elaboracije.
Prečitali smo hiljade stranica ugovora, oštećenja od vakcina, tako da su ugovori s BioNTechom i tako dalje sastavljeni.
U to je uloženo mjesec dana rada. I kao što sam rekao, ovo je dokument koji još ne postoji.
I mi to stavljamo na raspolaganje advokatima koji se bave slučajevima oštećenja usljed
vakcine. Ali samo ako se to može dokazati.
Potrebni su nam referentni brojevi, potreban nam je advokat, a zatim ćemo ovo učiniti besplatno dostupnim.
Dakle, u ovom slučaju, oštećenje od vakcine kao kršenje ljudskih prava.
Da, tačno. To je kršenje ljudskih prava, kako mi to vidimo.
Političari su više puta obećali da će se pozabaviti tim problemom. Ali se ništa nije dogodilo.
To znači da moramo pokušati dobiti pojašnjenje putem pravnih postupaka.
Naučnici već dugo pokušavaju to dokumentovati, ali su, da tako kažemo, javno diskriminisani, pa ljudi ne vjeruju onome
što naučnici kažu ako se to ne slaže s vladinom politikom.
Dakle, imamo priliku da, ako smo u pravu, nadamo se da ćemo dobiti našu parnicu na sudu.
Izvrsno. Dakle, u ovom slučaju došlo je do kršenja ljudskih prava, konkretno osnovnog prava na fizički
integritet, koje je efektivno poništeno ovom vakcinacijom i posljedičnom oštećenjem od vakcine.
Ovo se tiče oštećenja cjepivom i problema s maskama.
Kao što smo također vidjeli u slučaju u Hamburgu koji je uključivao Waltera Webera, sudskog vještaka dr
Ondruschku, profesor dr Benjamin Ondruschka utvrdio je da postoji malo dokaza da maske pomažu.
A protiv najopasnijeg virusa svih vremena dokazi su oskudni.
Ipak, Walter Weber je osuđen na godinu i deset mjeseci zatvora.
Da, i zastrašivanje povrh toga.
Sve to.
I javno klevetanje. Kada kaže:
Ljudsko dostojanstvo je neotuđivo. Ali njegovo dostojanstvo je masovno narušeno.
I on nije bio jedini. Bilo je mnogo doktora koji su se osjećali isto.
Oni su lišeni sredstava za život.
Vi više nemate dozvolu za rad. Vaša licenca za bavljenje medicinom je oduzeta.
Prihod je nula. Imamo i slučaj u kojem je žena siromašna i sada se mora oslanjati na pomoć komšija.
Drugim riječima, postojanje ljudi koji ne izražavaju politički konformistička gledišta, koji poštuju svoj
Hipokratov zavjet i ne prihvataju stavove i zahtjeve političara koji nisu utemeljeni na dokazima.
Znamo da su političari donijeli političku odluku.
U tom pogledu sudske presude također ne mogu biti zasnovane na dokazima.
Dakle, mislite sada, zbog ovih protokola RKI-ja, tj. protokola Instituta Roberta Kocha, koji dokazuju da nije bilo
potrebe za mjerama protiv koronavirusa, na primjer, da nije bilo potrebe za cijepljenjem, da nije bilo stvarne zaštite.
Znali su to i da nije bilo nikakvog zahtjeva, a ipak je to provedeno. Dakle, ovaj
pristup zasnovan na dokazima uopće nije postojao.
Da, u tom pogledu ne možemo očekivati ni sudske presude zasnovane na dokazima.
To je političko. A onda je i presuda automatski politička.
Da, vrlo dobro razumijem. Vrlo dobro razumijem.
Sada smo razmotrili nekoliko slučajeva.
Imate li još neke primjere u vašem, recimo, asortimanu proizvoda?
Da, naravno, imamo i primjere iz Mađarske i Poljske.
I mi smo također pogođeni kao branitelji ljudskih prava.
Jeste li i sami pogođeni?
Da, apsolutno. Ne postupamo nelojalno kada razotkrivamo stvari koje su učinile vlasti, političari i sudstvo.
Naš je posao da ovo dokumentujemo i objavimo ako nema drugog načina da se to riješi.
Dakle, vaši ljudi, koji se zalažu za ljudska prava, za poštivanje ljudskih prava, koji se zauzimaju za ljude,
također su napadnuti od strane vlasti, od strane države?
Da, očigledno. Možda bih to mogao istaknuti.
Da, rado, rado. Vrlo zanimljivo.
Na primjer, imamo osnivača organizacije, Uda Leibmanna, Nijemca koji živi u Poljskoj.
Bio je teško napadnut, skoro ubijen, dvaput mučen i tako dalje.
Mučen od koga?
U Poljskoj od strane policije, na primjer.
Bio je toliko teško napadnut da je jedva preživio. Naravno, on nastavlja raditi i odbija da bude zastrašen.
I, naravno, jedna od najboljih osoba koje imamo u pitanjima ljudskih prava, barem u Njemačkoj, ako ne i u Evropi.
On je, naravno, pod masivnim napadom kako bi ga eliminisali.
Nakon neuspješnih sudskih postupaka, trebao je biti smješten u psihijatrijsku bolnicu.
Moram napomenuti da je naš advokat, koji je zadužen za međunarodne sudove, tamo licenciran, pa smo Attila
Monostory iz Mađarske i ja zajedno putovali na psihijatrijski pregled u Poljskoj kako bismo podržali Udo Leibmanna.
Bili smo uspješni. Nisu uspjeli da ga smjeste u psihijatrijsko odjeljenje.
On nastavlja raditi. Isto se može reći i za Attilu Monostoryja.
Mogu li vas ponovo nakratko prekinuti?
Šta je gospodin Leibmann uradio u Poljskoj da je završio na sudu tamo, ili šta je uradio?
Iznio je negativne komentare o ratu u Ukrajini.
I to je zločin?
To je zločin u Poljskoj. Možete to tumačiti kako god želite, i on je izveden pred sud.
Nije nam dojam da se ističu zaista suštinska pitanja, nego da se ona gomilaju,
pretvaraju u napad na osobu i potom iznose pred sud.
A ako nemate sudske postupke kakve poznajemo iz prošlosti, već su javna tužilaštva ili sudovi pod političkim
utjecajem – to imamo i ovdje u Njemačkoj s javnim tužilaštvima koja su podložna političkom utjecaju.
Javni tužilac se ne može nužno braniti.
Mogao bi, ali bi mu tada karijera bila gotova.
Dakle, ove ovisnosti također postoje u Poljskoj, a onda se dogodi nešto ovako.
A ako ne postignete nikakav napredak u sudskom postupku, što je bio slučaj, onda pribjegavate psihijatriji.
Vau. Kažete, u redu, ovaj čovjek ima, da budemo iskreni, neku čudnu naviku, moramo ga zatvoriti.
U redu. Zakazan je termin kod psihijatra, a zatim smo ušli u zgradu u kojoj se obavljaju ovi pregledi.
Kao što sam rekao, Atila i ja smo se pojavili zajedno, zajedno s predstavnikom štampe, i onda smo to poništili.
To zvuči kao mračni dani Sovjetskog Saveza, kad su disidenti bili zatvarani, zar ne? Također su
bili zatvarani u psihijatrijskim odjeljenjima.
U psihijatrijskim odjeljenjima, to je podmukla stvar.
Ne vješate nikoga. Gdje staviti tijelo?
Postoje različiti načini da se riješite ljudi.
Naravno, također ne bi trebalo nikoga ubijati.
Ali naravno da je lako riješiti se nekoga tako što ga pošalješ u psihijatrijsku bolnicu, onda on
nestane i zaboravi se. Kad umre, niko ne primijeti.
Zanimljivo.
Pokušali su to i s Atilom u Mađarskoj.
Šta je to bilo? Šta se događalo?
On je doveo finansijske žonglere pred sud i branio mnoge ljude koji su bili žrtve,
finansijske žrtve, što vladi uopće nije odgovaralo.
On je otkrio korupciju i slične stvari, pa su ga morali riješiti, pa su ga optužili za psihičke probleme
i pokušali ga smjestiti u psihijatrijsko odjeljenje.
Imamo smrtne slučajeve među braniteljima ljudskih prava.
Ovo je utvrđeno od strane naučne službe.
U 2023. godini bili su dostupni podaci za 2021. godinu. Vjerujem da je samo u 2021.
godini ubijeno 358 aktivista za ljudska prava.
A s obzirom na mali broj postojećih organizacija, može se pretpostaviti da je stopa vrlo visoka; osim
mučenja i drugih stvari, zatvaranje i uskraćivanje sredstava za život odvijaju se po istim principima.
I ovo je također dokumentovano od strane Evropskog parlamenta.
U redu. I jesi li uspio izvući i svog kolegu iz Mađarske?
Da, uspjeli smo ga također onesvijestiti.
On je danas slobodan i može se ponovo kretati, nastaviti svoj posao.
Odlično. Ali u Njemačkoj je drugačije nego u Mađarskoj i Poljskoj. Oni su još uvijek slobodni, još uvijek na slobodi.
Naravno da smo upozoreni.
Prvo, moram reći da nam je naravno također potrebna svijest među stanovništvom!
Kada smo prepušteni sami sebi i, kao u ovom slučaju, uspješno pomažemo jedni drugima, ne možemo se na to osloniti.
I ja sam također bio napadnut. Pokušali su... kao što vidite, potpuno sam senilan.
Izvini, da.
Zato sam ovdje.
Također su pokušali da me proglase pravno nesposobnim.
Zaista?
Da. I onda mi sve oduzmi.
Nevjerovatno.
Onda te progone. Pozvan sam da se pojavim na sudu.
Oni su također došli do moje kuće i pokušali ući.
Ljudi me nikada nisu vidjeli. Nikada me nisu vidjeli u svojim životima.
Ali oni žele oduzeti mi poslovnu sposobnost jer sam senilan ili tako nešto.
Nikad nisam otišao na termin, ali sam odmah dobio vrlo dobar savjet, naravno.
Znamo za prljave trikove, moram biti iskren u vezi toga, ne mogu smisliti ništa drugo što bih rekao.
I odmah smo pozvali naše advokate u Njemačkoj za hitan savjet.
Beate Bahner me je zastupala i uspjela je riješiti stvari tako da ne završim na
psihijatrijskom odjelu. Inače, danas ne bih bio ovdje s vama.
To je divno. Ali kako to objašnjavate?
Kako je moguće da u njemačkoj uzornom demokratiji sudstvo radi protiv naroda?
Ili recimo ovako: raditi protiv uzbunjivača koji žele razotkriti nedosljednosti kako bi ispravili
zloupotrebe? Kako se to događa? Kako to može biti moguće?
Naravno, nadležne vlasti to neće objaviti u ovom obliku.
Ovdje i tamo ponekad uspijemo dobiti informacije koje zapravo nisu namijenjene nama.
U redu, šta bi to bilo?
Donio sam primjer ovoga.
Ah, to je zanimljivo.
Možda ovo možemo ovdje pročitati.
Mogu li pogledati?
To dolazi iz Rajnske Palatinata i Sarlanda.
Oh. Šta piše? "Rajnska Pfalca i Sarland, zajednički program obuke pravosuđa Rajnske Pfalce i Sarlanda."
Građani Trećeg rajha, poricatelji koronavirusa, teorije zavjere i njihovi sljedbenici kao izazov i
opasnost za pravosudni sistem. To je prilično ekstremno.
Da.
Dakle, ovo im je procurilo.
Da. Ponekad dođemo do pravih stvari.
Ponekad također možemo sudjelovati u određenim programima obuke.
Oduševljeni smo kad slučajno dobijemo takvo pozivanje.
Mi smo također relativno dobro informirani, ali do sada nismo imali publicitet, zbog čega smo toliko
zahvalni Kla.TV-u što danas možemo izvijestiti o tome kako radimo i da se bavimo ozbiljnim radom.
To znači, u suštini, da ono što smo upravo nabrojali, ljudi koji, što se mene tiče, sada rješavaju oštećenja od vakcine u
zdravstvenom sistemu, a sada čak i testiranje na maske – oni jednostavno spadaju u kategoriju poricatelja
koronavirusa i stoga predstavljaju izazov, opasnost za pravosudni sistem. I to je tema obuke?
Da.
Nije ni čudo da se ljudi poput tebe tretiraju kao neprijatelji, zar ne?
Da. I onda se borimo za preživljavanje.
Da pomognemo ljudima koje čak ni ne poznajemo.
A to znači da očekujemo da se stanovništvo prvo pobrine za svoja ljudska prava.
Više nismo u eri Adenauera i Helmuta Schmidta.
Prepoznajemo nužnost i pozivamo ljude da preuzmu odgovornost za svoja ljudska prava i da se ne oslanjaju na druge.
Pomažemo onima kojima je potrebna pomoć, onima koji si ne mogu sami pomoći.
Onda smo tamo i tada također riskiramo našu egzistenciju, naše živote, da pomognemo ljudima.
Da, odlično. Vrlo dobro. Dakle, samo iz ovog kratkog razgovora koji smo vodili, vidim da zaista imate pune ruke posla, zar ne?
Možeš to reći. Naravno, nije tako jednostavno.
Ne možemo jednostavno pitati svakoga: Da li biste se željeli pridružiti nama? Znamo da bi se mnogi željeli...
Ali biste željeli imati više zaposlenika?
Da, možeš to reći. Ali ne po bilo kojoj cijeni.
Radije bismo poticali određene inicijative na različitim mjestima, možda tamo gdje je netko zainteresiran za daljnje
obrazovanje, da se bave nečim vezanim za ljudska prava i odbranu.
Možemo li vas tamo kontaktirati?
Svi koji žele ovo postaviti mogu nas kontaktirati.
Možemo pružiti obuku i savjete.
A ako ustanovimo da je neko zaista zainteresovan za učešće, tada možemo i ljude iz ovog kruga zamoliti da se pridruže.
Mi u Etičkom odboru bismo tada bili odgovorni za odobravanje ovoga.
I oni tada također mogu raditi s United for Freedom.
To je divno.
Time dolazimo do kraja našeg današnjeg razgovora.
Ono što ste nam rekli na osnovu svog praktičnog iskustva bilo je vrlo informativno.
Pokazat ćemo gdje se mogu obratiti svi zainteresirani koji žele sudjelovati i podržati nas.
Hvala vam puno na divnom razgovoru, gospodine Hummitzsch.
Želimo vam puno snage i vašem cijelom timu istrajnost u izvršavanju vaših zadataka.
Hvala vam puno.
Mislim da nas to malo približava populaciji.
Možete vidjeti da nismo kriminalci, nego da iskreno želimo pomoći ljudima. To je naš posao i ništa više.
Divno.
Hvala.
Nema na čemu.