Pozdravljamo Karla Hummitzscha iz "United for Freedom", neovisne organizacije za ljudska prava, u našem studiju.
A gospodine Hummitzsch, hvala vam puno što ste odvojili vrijeme za ovaj intervju i odgovorili na naša goruća pitanja.
U ime naše organizacije također želim izraziti svoju iskrenu zahvalnost na prilici da
se usredotočim na pitanje ljudskih prava.
Jer vjerujem da populacija još uvijek relativno malo zna o tome što s njim učiniti. Sada je dobro vrijeme za to.
Sjajno! Pitanja ljudskih prava – vjerojatno puno putujete u inozemstvo u takozvane "države izopćenice".
Ne, apsolutno ne. Ne sudimo što čini državu izopćenicu, nego usmjeravamo pozornost na ljude koji se suočavaju s
progonima, s problemima ljudskih prava, koji su na milosti vlastima, sudovima i javnim tužiteljima. I gledamo obje strane.
Ah da, u redu. I gdje uglavnom putujete?
Dakle, mi smo odgovorni za i predstavljamo Mađarsku, Poljsku i Njemačku.
Odgovoran sam za Njemačku i, između ostalog, bavim se i pitanjima nadležnosti u ovim slučajevima koje imamo u Njemačkoj.
U redu. Kršenja ljudskih prava u Njemačkoj – kao laik, kako to trebam razumjeti?
Imamo najbolju demokraciju ikad.
Kako je moguće da u Njemačkoj dolazi do kršenja ljudskih prava? Imate li možda neki primjer?
Ne, nema masovnih kršenja ljudskih prava, ali vidimo da postoje određena područja, određeni ljudi koji su posebno na
meti, gdje također imamo dojam da su progonjeni iz političkih razloga, a ne jednostavno zbog kaznenih djela.
Postoji i mješavina, i imamo nekoliko takvih slučajeva. Možda o tome možemo razgovarati.
Da, samo naprijed. Koji primjer imaš u rukavu?
Pa, možemo početi s jednim od najpoznatijih slučajeva, gospodinom Füllmichom, koji je s jedne strane politički
istaknut, a s druge se suočava s kaznenim optužbama, i suočeni smo s pitanjem kako postupiti.
I utvrdili smo da su se ovdje možda dogodila kršenja ljudskih prava.
Na koji način?
Možemo se pozvati na Posebnog izvjestitelja Ujedinjenih naroda, koji navodi da zatočenje, samica do 15 dana, predstavlja mučenje.
Uočili smo i utvrdili da to predstavlja prekršaj, jer su već započela šest mjeseci samice.
Samica?
Samica, već provedena.
Šest mjeseci u samici za gospodina Füllmicha?
Nemoguće je zamisliti.
A od kojeg trenutka se to računa kao mučenje?
Od 15 dana nakon UN-a.
U redu.
To znači da je vrijeme da interveniramo.
U redu, kako bi gledatelji trebali ovo zamisliti?
Dakle, gospodin Füllmich je sada već 15 dana u samici, pa čak i više od 15 dana.
Mogu zamisliti da je isprva vrlo neugodno. I zašto se to mora tako strogo ocjenjivati? Ima li to kakve posljedice?
To ima posljedice, naravno.
Ovo značajno smanjuje očekivani životni vijek.
Kroz samicu?
Postoje elaboracije.
Možda to možemo istaknuti u programu ovdje.
U redu.
Možda kao poveznicu.
Dakle, ako se provodi mučenje i, prema propisima UN-a, traje već 15 dana, onda se prirodno osjećamo obaveznima da interveniramo.
Da, to je sjajno. U redu, imajmo to na umu.
Reiner Füllmich, samica, kršenje ljudskih prava.
To je očiti slučaj. Prema propisima UN-a, sve što traje dulje od 15 dana smatra se mučenjem. A on je imao šest mjeseci.
To je ludo, što se tamo događa. Imaš li neke slične primjere iz zatvorskog sustava? Još jedan sličan, zar ne?
Naravno da postoje slični. Ali u ovom slučaju predstavili smo detaljnu elaboraciju.
Predali smo ovo odvjetnicima. Ukratko ću ga ovdje pokazati.
Predali smo odvjetnicima oko 20 stranica prvog nacrta. Oni potom mogu raditi na njemu.
Od g. Füllmicha?
Za gospodina Füllmicha smo ovo dostavili odvjetnicima.
I oni onda rade s tim i nastavljaju dalje s tim.
U međuvremenu su uvjeti pritvora također ublaženi.
Temeljena na vašem radu?
Da, između ostalog.
Naravno, odvjetnici će potom nastaviti raditi s njim, pa će imati dodatak o ljudskim pravima na tu temu.
Divno.
A onda imaju priliku nastaviti suradnju s relevantnim organizacijama.
Uzimate naše dokumente o ovom pitanju. Ovo je također uključeno u završne argumente.
A onda vidimo rezultate i onda se povlačimo.
Ne trebamo to pretjerano dramatizirati. Dogodit će se automatski.
Ali mi nemamo nikakve veze s kaznenim predmetima.
U redu, ali ostavimo to sada po strani i drugim riječima:
Da niste obavili svoje istraživanje, bi li gospodin Füllmich i dalje propadao u samici, u izolaciji?
Dakle, već je šest mjeseci kvrčio prije nego što smo intervenirali.
Dakle, to smo učinili samostalno. Nije se od nas tražilo da to učinimo.
Registriramo se, uz dopuštenje ulazimo u sudnicu, slušamo tijek postupka, a zatim razgovaramo s glavnim braniteljem, razjašnjavamo
situaciju i on preuzima stvar u svoje ruke i rješava je.
Odlično. U redu, sada uvjeti pritvora.
Imate li još jedan primjer u kojem vi, promatrač, i možda mi...
Pa, očito je to vrlo neugodno sjećanje za mene kad moramo nekoga izvući iz zatvora.
Imamo ovdje slučaj žene u četrdesetima koja, po našem mišljenju, nije sposobna biti smatrana odgovornom za svoje postupke.
Dobili smo neku vrstu hitnog poziva navečer.
Zatim sam otputovao u Vechta u zatvor. Gospođa uopće nije prikladna za zatvor.
Kako se to očitovalo kod ove gospođe?
Ona uopće ne može hodati.
Pao sam prvog dana izvršenja.
Više nije mogla hodati, pa smo otišli tamo automobilom i osjećali smo potrebu odmah je odvesti odatle.
Zatim sam ih preuzeo. Moram reći, s jedne strane, kako uopće možete nekoga takvog zatvoriti?
S druge strane, također moramo zahvaliti nadzornom osoblju, za koje vjerujem da su bili vrlo sretni što su ih se riješili.
Nisu znali što da rade s njom. Pala je, bila je ozlijeđena.
Bolnica je bila odmah do vrata, ali nikoga nije bilo briga.
Zatim sam ih izvadio i dokumentirao.
Žena uopće nije mogla hodati – samo je mogla hodati uz bol.
Odveo sam je u bolnicu, koja je bila odmah do vrata.
Također su izrazili negativna mišljenja i nisu željeli to pravilno ispitati.
Zatim smo na njih izvršili znatan pritisak, tj. stavili smo našu organizaciju iza toga.
Naravno da smo bili jako iznervirani, ali smo to ipak izdržali.
Bio sam u bolnici cijelu noć. Žena je, naravno, bila potpuno prestravljena.
I ostao sam u blizini dok nije završila preglede.
Zatim su odbili izdati potvrdu o neprimjerenosti za pritvor.
To je bilo najdalje što smo mogli ići. Zatim sam je odvezao do kuće njezine prijateljice.
A što se tada dogodi, izvan je naše kontrole.
U redu, ali dopusti mi da sažmem.
Ako netko nije krivično odgovoran, a ipak je zatvoren, to predstavlja kršenje ljudskih prava.
Karl Hummitzsch: Apsolutno.
I tu se uključujete?
Karl Hummitzsch: Da.
Divno, divno! I uspjeli ste izvući tu ženu iz zatvora i predati je zdravstvenom sustavu. Divno.
Imate li još jedan slučaj kršenja ljudskih prava?
Stvar je u tome da zaista ne možemo zamisliti kakva kršenja ljudskih prava tamo postoje.
Iz praktičnog iskustva – koji vam se još posebno važni slučajevi nameću?
Naravno, imamo mnogo manjih slučajeva.
Ali postoje i dobro poznati, ako smijem pojasniti.
Da, molim.
Uzmimo za primjer Waltera Webera, liječnika.
Navodno postoji oko 1.000 liječnika koji su optuženi za izdavanje potvrda o nošenju maski.
Također treba uzeti u obzir da postoji mnogo tisuća liječnika koji nisu izdali nijedno, ali mi se bavimo
ljudima kojima je definitivno trebalo biti odobreno izuzeće iz zdravstvenih razloga.
Walter Weber, na primjer, je onkolog, pa također ima pacijente s rakom kojima je hitno potrebno olakšanje.
Ipak su ga doveli na sud.
Prisustvovao sam gotovo svim danima suđenja.
Vrlo je iznenađujuće kad uzmete u obzir što se dogodilo prije.
Ne samo u slučaju, nego i u samom postupku. To nazivamo vrstom prethodne osude.
To znači da je zakazano 27 dana sudskih ročišta.
Za dr. Waltera Webera?
Unaprijed.
Kao odvraćanje, tako to vidimo. Morate računati s 3.000 eura.
Malo dodatnih troškova, procjenitelji i slično, i brzo se dođe do 100.000 funti!
100.000 eura prije nego što je uopće bio osuđen za išta.
Čovjek je nevin. I on će dobiti 100.000 eura.
U tu svrhu na javnom prijevozu su istaknuti plakati kojima ga se omalovažava.
Zatim su ga kod kuće posjetile 15 osoba, 12 ili 15 policajaca.
Teško naoružan kacigom i svom opremom.
Neprevladana zastrašivanja prema 80-godišnjem muškarcu dok je njegova supruga bila kod kuće.
Zatim, nakon što smo, da tako kažemo, pospremili mjesto, napravili smo nekoliko fotografija.
Naravno, može se zamisliti kako je to izgledalo.
Kao bojište!
Apsolutno!
I objavili su fotografije – ne možemo shvatiti kako je sud mogao učiniti takvu stvar.
Postoji publika. Prostor za publiku je uvijek bio pun.
A onda su svima pokazali kako njegov dom izgleda.
Pogrdna naziva, ostajem bez riječi.
Dakle, samo usput, što vam se događa u tom procesu kad se nađete pred ovim pravosudnim sustavom.
Da. Pitanja sudstva su jedna stvar.
Kršenja ljudskih prava zbog zastrašivanja, zbog straha, zbog uništavanja imovine kroz
takve intervencije, kroz takve pretrese kuća.
Ovo su kršenja ljudskih prava. I tu oni poduzimaju mjere. Vrlo dobro.
A kad se jednom nađeš u takvom nevolju, koji je najbolji način da se zaštitiš od nje?
Postoji li nešto što možete, biste ili biste željeli podržati?
Naravno, naša je dužnost podržati ljude koji su progonjeni zbog kršenja ljudskih prava.
Ne bavimo se pitanjima koja su relevantna za kazneno pravo.
To je ono što odvjetnici rade. Podržavamo odvjetnike.
Na primjer, trenutno imamo slučaj u Heidelbergu koji se odnosi na oštećenje cjepivom, ozbiljno oštećenje cjepivom.
Radimo izravno s odvjetnicima, zastupljeni smo u sudskim postupcima i želio bih pokazati posao koji tamo
obavljamo kako bi ljudi mogli zamisliti kako je to.
Ljudi uvijek misle da tamo idu da pričaju priče ili da se uzrujaju. To nije tako.
Mi stvarno radimo. Na primjer, ovdje imamo dokument za ovaj sudski postupak u Heidelbergu. Samo želim da to vidite.
To je prilično mnogo stranica. Otprilike koliko stranica ima?
To je otprilike 70 stranica.
To je samo rezultat naše elaboracije.
Prečitali smo tisuće stranica ugovora o štetama od cjepiva, pa su tako sastavljeni ugovori s BioNTechom i tako dalje.
U to je uloženo mjesec dana rada. I kao što sam rekao, ovo je dokument koji još ne postoji.
I to stavljamo na raspolaganje odvjetnicima koji se bave slučajevima oštećenja cjepivom. Ali samo ako se to može dokazati.
Trebamo referentne brojeve, trebamo odvjetnika, a zatim ćemo ovo učiniti besplatno dostupnim.
Dakle, u ovom slučaju šteta od cjepiva kao kršenje ljudskih prava.
Da, točno. To je kršenje ljudskih prava, kako mi to vidimo.
Političari su više puta obećali riješiti problem. Ali ništa se nije dogodilo.
To znači da moramo pokušati dobiti pojašnjenje putem pravnih postupaka.
Znanstvenici već dugo pokušavaju to dokumentirati, ali se, da tako kažemo, javno diskriminiraju, pa ljudi ne vjeruju onome što
znanstvenici kažu ako se to ne podudara s vladinom politikom.
Dakle, imamo priliku da, ako smo u pravu, nadamo se da ćemo pobijediti na sudu.
Izvrsno. Dakle, u ovom je slučaju došlo do kršenja ljudskih prava, točnije temeljnog prava na tjelesni integritet, koje je ovom
cijepljenju i posljedičnoj šteti od cjepiva učinkovito poništeno.
Ovo se odnosi na oštećenja cjepivom i probleme s maskama.
Kao što smo također vidjeli u slučaju u Hamburgu koji je uključivao sudskog vještaka dr. Ondruschku, profesor dr. Benjamin
Ondruschka utvrdio je da postoji malo dokaza da maske pomažu.
A protiv najopasnijeg virusa svih vremena dokazi su oskudni.
Ipak, Walter Weber je osuđen na godinu i deset mjeseci zatvora.
Da, i zastrašivanje povrh toga.
Sve to.
I javno klevetanje. Kad kaže:
Ljudsko dostojanstvo je neotuđivo. Ali njegovo je dostojanstvo bilo teško narušeno.
I on nije bio jedini. Bilo je mnogo liječnika koji su se osjećali na isti način.
Oni su lišeni sredstava za život.
Vi više niste ovlašteni obavljati praksu. Vaša licenca za obavljanje liječničke prakse je opozvana.
Prihodi su nula. Imamo i slučaj u kojem je žena siromašna i sada se mora oslanjati na pomoć susjeda.
Drugim riječima, postoje ljudi koji ne izražavaju politički konformistička stajališta, koji poštuju svoj
Hipokratov zavjet i ne prihvaćaju mišljenja i zahtjeve političara koji nisu utemeljeni na dokazima.
Znamo da su političari donijeli političku odluku.
U tom pogledu sudske presude također ne mogu biti utemeljene na dokazima.
Dakle, mislite li sada, zbog ovih protokola RKI-ja, tj. protokola Instituta Roberta Kocha, koji dokazuju da nije bilo potrebe za
mjerama protiv koronavirusa, na primjer, da nije bilo potrebe za cijepljenjem, da nije bilo stvarnog zaštitnog djelovanja.
Znali su to i da nije bilo nikakvog zahtjeva, a ipak je provedeno. Dakle, ovaj pristup utemeljen na dokazima uopće nije postojao.
Da, u tom pogledu ne možemo očekivati ni sudske presude utemeljene na dokazima.
To je političko. A onda je i presuda automatski politička.
Da, vrlo dobro razumijem. Vrlo dobro razumijem.
Sada smo prošli kroz nekoliko slučajeva.
Imate li još kakvih primjera u vašem, recimo, asortimanu proizvoda?
Da, naravno, imamo i primjere iz Mađarske i Poljske.
I mi smo također pogođeni kao branitelji ljudskih prava.
Jeste li i sami pogođeni?
Da, apsolutno. Ne postupamo nelojalno kad razotkrivamo stvari koje su učinile vlasti, političari i sudstvo.
Naš je posao dokumentirati ovo i objaviti ga ako ne postoji drugi način da se to riješi.
Dakle, vaši ljudi, koji se zalažu za ljudska prava, za poštivanje ljudskih prava, koji se zauzimaju za ljude,
također su napadnuti od strane vlasti, od strane države?
Da, očito. Možda bih to mogao istaknuti.
Da, rado, rado. Vrlo zanimljivo.
Na primjer, imamo osnivača organizacije, Uda Leibmanna, Nijemca koji živi u Poljskoj.
Bio je teško napadnut, gotovo ubijen, dvaput mučen i tako dalje.
Mučen od koga?
U Poljskoj, na primjer, od strane policije.
Bio je toliko teško napadnut da je jedva preživio. Naravno, i dalje radi i odbija se dati zastrašiti.
I, naravno, jedna od najboljih osoba koje imamo u pitanjima ljudskih prava, barem u Njemačkoj, ako ne i u Europi.
On je, naravno, pod masivnim napadom kako bi ga eliminirali.
Nakon neuspješnih sudskih postupaka, trebao je biti smješten u psihijatrijsku bolnicu.
Moram spomenuti da je naš odvjetnik, koji je zadužen za međunarodne sudove, ondje licenciran, pa smo Attila
Monostory iz Mađarske i ja zajedno putovali na psihijatrijski pregled u Poljskoj kako bismo podržali Udoa Leibmanna.
Bili smo uspješni. Nisu uspjeli smjestiti ga u psihijatrijsko odjeljenje.
On nastavlja raditi. Isto se može reći i za Attilu Monostoryja.
Mogu li vas opet nakratko prekinuti?
Što je gospodin Leibmann učinio u Poljskoj da je završio na sudu tamo, ili što je učinio?
Iznio je negativne komentare o ratu u Ukrajini.
I to je zločin?
To je zločin u Poljskoj. Možete to tumačiti kako god želite, i sude mu.
Nije nam dojam da se ističu zaista suštinska pitanja, nego da se ona gomilaju,
pretvaraju u napad na osobu i potom iznose pred sud.
A ako nemate sudske postupke kakve poznajemo iz prošlosti, nego su javno tužiteljstvo ili sudovi pod političkim
utjecajem – to imamo i ovdje u Njemačkoj s javnim tužiteljstvima koja su podložna političkom utjecaju.
Javni tužitelj se ne može nužno braniti.
Mogao bi, ali bi mu tada karijera bila gotova.
Dakle, ovisnosti također postoje u Poljskoj, a onda se dogodi nešto ovako.
A ako ne postignete nikakav napredak u sudskom postupku, što je bio slučaj, onda pribjegavate psihijatriji.
Vau. Kažete, u redu, ovaj čovjek ima, da budemo iskreni, neku čudnu naviku, moramo ga zatvoriti.
U redu. Termin kod psihijatra je bio dogovoren, a zatim smo ušli u zgradu u kojoj se ti pregledi obavljaju.
Kao što sam rekao, Attila i ja smo se pojavili zajedno s predstavnikom tiska, a zatim smo to poništili.
To zvuči kao mračni dani Sovjetskog Saveza, kad su disidenti bili zatvarani, zar ne? Također
su bili zatvarani u psihijatrijskim odjelima.
U psihijatrijskim odjelima, to je podmukla stvar.
Ne vješate nikoga. Kamo staviti tijelo?
Postoje različiti načini da se riješite ljudi.
Naravno, nitko nikoga ne bi trebao ubiti.
Ali naravno da je lako riješiti se nekoga tako da ga pošalješ u psihijatrijsku bolnicu, tada
nestane i zaboravi se. Kad umre, nitko ne primijeti.
Zanimljivo.
Pokušali su to i s Atilom u Mađarskoj.
Što je to bilo? Što se događalo?
On je doveo financijske žonglere pred sud i branio mnoge ljude koji su bili žrtve,
financijske žrtve, što vladi uopće nije odgovaralo.
Otkrio je korupciju i slične stvari, pa su ga morali riješiti, pa su ga optužili za psihičke probleme i
pokušali ga smjestiti na psihijatrijsko odjeljenje.
Imamo smrtne slučajeve među braniteljima ljudskih prava.
To je utvrđeno znanstvenom službom.
U 2023. objavljeni su podaci za 2021. Vjerujem da je samo u 2021. ubijeno 358 aktivista za ljudska prava.
A s obzirom na tek nekoliko postojećih organizacija, može se zamisliti da je stopa vrlo visoka; osim mučenja
i drugih stvari, zatvaranje i uskraćivanje sredstava za život odvijaju se po istim obrascima.
I ovo je također dokumentirano od strane Europskog parlamenta.
U redu. I uspjeli ste izvući i svog kolegu iz Mađarske?
Da, uspjeli smo ga također onesvijestiti.
On je danas slobodan i može se ponovno kretati i nastaviti svoj posao.
Odlično. Ali u Njemačkoj je drugačije nego u Mađarskoj i Poljskoj. Oni su još uvijek slobodni, još uvijek na slobodi.
Naravno da smo bili upozoreni.
Prvo, moram reći da nam je naravno također potrebna svijest među stanovništvom!
Kad smo prepušteni sami sebi i, kao u ovom slučaju, uspješno si pomažemo, ne možemo se na to oslanjati.
I ja sam također bio napadnut. Pokušali su... kao što vidite, potpuno sam senilan.
Žao mi je, da.
Zato sam ovdje.
Također su pokušali da me proglase pravno nesposobnim.
Zaista?
Da. I onda mi sve oduzmite.
Nevjerojatno.
Onda te progone. Pozvan sam da se pojavim na sudu.
Također su došli do moje kuće i pokušali ući.
Ljudi me nikada nisu vidjeli. Nikada me nisu vidjeli u cijelom svom životu.
Ali oni žele oduzeti moju poslovnu sposobnost jer sam senilan ili tako nešto.
Nikada nisam došao na termin, ali sam odmah dobio izvrsne savjete.
Znamo za prljave trikove, moram biti iskren u vezi toga, ne mogu se sjetiti ništa drugo što bih rekao.
I odmah smo pozvali naše odvjetnike u Njemačkoj za hitan savjet.
Beate Bahner me zastupala i uspjela je riješiti stvari tako da nisam završio na
psihijatrijskom odjelu. Inače danas ne bih bio ovdje s vama.
To je divno. Ali kako to objašnjavate?
Kako je moguće da u njemačkoj uzornom demokraciji sudstvo radi protiv naroda?
Ili recimo to ovako: raditi protiv zviždača koji žele otkriti nedosljednosti kako bi ispravili
zlouporabe? Kako se to događa? Kako to može biti moguće?
Naravno, nadležne vlasti to neće objaviti u ovom obliku.
Ovdje i tamo ponekad uspijemo dobiti informacije koje zapravo nisu namijenjene nama.
U redu, što bi to bilo?
Donio sam primjer ovoga.
Ah, to je zanimljivo.
Možda ovo ovdje možemo pročitati.
Mogu li pogledati?
To dolazi iz Rajnske-Palatinata i Sarlanda.
Oh. Što piše? "Rajnska Pfalca i Sarland, zajednički program obuke pravosuđa Rajnske Pfalce i Sarlanda."
Građani Trećeg Reicha, poricatelji koronavirusa, teorije zavjere i njihovi sljedbenici kao izazov i
opasnost za pravosudni sustav. To je prilično ekstremno.
Da.
Dakle, ovo im je procurilo.
Da. Ponekad dođemo do pravih stvari.
Ponekad također možemo sudjelovati u određenim programima obuke.
Oduševljeni smo kad slučajno dobijemo takvo pozivanje.
Također smo relativno dobro informirani, ali dosad nismo imali publicitet, zbog čega smo toliko zahvalni
Kla.TV-u što danas možemo izvijestiti o tome kako radimo i da se bavimo ozbiljnim radom.
To znači, u suštini, da ono što smo upravo nabrojali, ljudi koji se, što se mene tiče, sada bave oštećenjima od cjepiva u
zdravstvenom sustavu, a sada čak i testiranjem maski – oni jednostavno spadaju u kategoriju poricatelja
koronavirusa i stoga predstavljaju izazov, opasnost za pravosudni sustav. I to je tema obuke?
Da.
Nije ni čudo da se ljudi poput tebe tretiraju kao neprijatelji, zar ne?
Da. I onda se borimo za preživljavanje.
Da pomognemo ljudima koje čak ni ne poznajemo.
A to znači da očekujemo da se stanovništvo prvo pobrine za svoja ljudska prava.
Više nismo u eri Adenauera i Helmuta Schmidta.
Prepoznajemo nužnost i pozivamo ljude da preuzmu odgovornost za svoja ljudska prava i ne oslanjaju se na druge.
Pomažemo onima kojima je potrebna pomoć, onima koji si ne mogu sami pomoći.
Onda smo tamo i tada također riskiramo našu egzistenciju, naše živote, kako bismo pomogli ljudima.
Da, sjajno. Vrlo dobro. Dakle, samo iz ovog kratkog razgovora koji smo vodili, vidim da si stvarno zatrpan obavezama, zar ne?
Možeš to reći. Naravno, nije tako jednostavno.
Ne možemo jednostavno pitati svakoga: Želite li nam se pridružiti? Znamo da bi mnogi željeli...
Ali biste željeli imati više zaposlenika?
Da, možeš to reći. Ali ne po bilo kojoj cijeni.
Radije bismo poticali određene inicijative na različitim mjestima, možda ondje gdje je netko zainteresiran za daljnje
obrazovanje, da se bave nečim vezanim uz ljudska prava i obranu.
Možemo li vas tamo kontaktirati?
Svi koji žele ovo postaviti mogu nas kontaktirati.
Možemo pružiti obuku i savjete.
A ako ustanovimo da je netko zaista zainteresiran za sudjelovanje, tada možemo i ljude iz tog kruga zamoliti da se pridruže.
Mi u Etičkom odboru bismo tada bili odgovorni za odobravanje ovoga.
I oni tada također mogu surađivati s United for Freedom.
To je divno.
Time dolazimo do kraja našeg današnjeg razgovora.
Ono što ste nam rekli na temelju svog praktičnog iskustva bilo je vrlo informativno.
Pokazat ćemo gdje se mogu obratiti svi zainteresirani koji žele sudjelovati i podržati nas.
Hvala vam puno na divnom razgovoru, gospodine Hummitzsch.
Želimo vam puno snage i vašem cijelom timu ustrajnost u izvršavanju vaših zadataka.
Hvala vam puno.
Mislim da nas to dovodi korak bliže populaciji.
Možete vidjeti da nismo kriminalci, nego da iskreno želimo pomoći ljudima. To je naš posao i ništa više.
Divno.
Hvala.
Nema na čemu.