Dana 29. marta 2025. godine Kulturhaus Dornbirn je bio domaćin događaja "Sloboda i samoodređenje – Odgovorni građanin" sa
važnim doprinosima o vladavini prava, suverenitetu i gotovini.
Događaj je organizirala Akademija za lični razvoj u Dornbirnu.
HOCH2.TV je također snimio i montirao ovaj izvještaj.
– Danas, Kla.TV predstavlja Philippa Krusea na temu: Propisi WHO-a: "Toksično od A do Ž i u potpunosti odbaciti!"
Dio 1: Problem
Sada bih želio pozvati gospodina Krusea da bude drugi govornik. Zadovoljstvo nam je što ste ovdje.
Da, gospodine Kruse, upravo smo čuli uvod gospođe Tagberger u elektronski certifikat o vakcinaciji.
U principu, to se vrlo dobro uklapa u vašu temu.
Dakle, kada pogledate sveukupne posljedice Korone, morate reći, gledajući unazad, da je to bila velika povreda, napad
velikih razmjera na samoodređenje odgovornih građana, zar ne?
Apsolutno. Zrelost je naslov današnjeg događaja.
Želio bih se ukratko osvrnuti na nešto što je već spomenuo organizator, Erwin Rigo.
Danas se u našim zakonima punoljetna dob zapravo odnosi, manje-više, na dob punoljetnosti.
Ali iza ovoga leži – kao što je već ispravno istaknuto – naprednije razumijevanje koje je oblikovao Immanuel Kant.
Zrelost u smislu: sposobnost da se govori u svoje ime, učešće u političkim odlukama.
A Kant je ovu zrelost smjestio u kontekst Prosvjetiteljstva.
Prosvjetiteljstvo je čovjekovo izlaska iz stanja nezrelosti koje je sam sebi nametnuo.
Na taj način on izražava da je izvornik stanje ljudskih bića zapravo nezrelost i da oni prvo moraju zaslužiti svoju zrelost.
On mora raditi na tome, mora se za to trenirati.
Jer je zrelost nužno povezana sa preduvjetom zdravog prosuđivanja – to jest, sposobnošću da se
ispravno procijene posljedice vlastitih postupaka.
I tako se danas nalazimo u veoma teškoj situaciji, u kojoj su osnovne činjenice – koje su, naravno, preduvjeti za
donošenje razumnog prosuđivanja – monopolizirane i uniformno nametnute tokom cijele ove krize, odozgo prema dolje.
Na kraju je orkestrirano od strane SZO i preneseno jedan na jedan na vlade i putem vlada.
Upravo tako, želio bih se ovdje ubaciti, jer je to upravo poenta.
Zrelost zahtijeva slobodu izbora, a sloboda izbora također zahtijeva sposobnost
razmatranja različitih opcija i načina djelovanja.
Ali kada, kao što smo tada iskusili, praktično nijedna alternativa nije nametnuta odozgo.
Kada kažu: Ovo je smrtonosni virus, a svako ko tvrdi suprotno laže.
Kada se navodi da su testovi pouzdani i sigurni.
Kad kažu: Imamo ovdje vakcinu koja vas definitivno štiti.
A ako kažete: ove mjere su efikasne, i svako ko im se protivi, takoreći, postaje neprijatelj naroda.
Onda ne može biti ni govora o zrelosti ili samoodređenju.
I ovo se nije prakticiralo samo u jednoj zemlji.
U to vrijeme to je zaista bilo nametnuto globalno odozgo, kako ti kažeš, od vrha prema dole.
I to bi bio upravo problem koji WHO danas zapravo želi, a kojem i dalje teži.
Nije se samokritički osvrnula na taj period, naprotiv.
Ona zapravo pokušava pretvoriti ovo u princip koji i danas vrijedi.
Ključna riječ: pandemijski ugovor, zar ne?
Da, to je tačno.
Dakle, ova monopolizacija informacija bila je konstanta tokom cijele krize koronavirusa.
Ovo postoji već veoma, veoma dugo i zapravo je razvijeno od strane Svjetske zdravstvene
organizacije tokom posljednjih 10 do 15 godina.
A ovaj osnovni princip, pod naslovom 'Infodemije' , treba biti utvrđen i u pandemijskom sporazumu – koji tek
treba biti pregovaran – i u već pregovorenim i dogovorenim izmjenama Međunarodnih zdravstvenih propisa.
To znači da imamo cementaciju ili formalizaciju onoga što smo sada doživjeli.
Ovo znači, naravno, da možemo očekivati sve osim otvorene rasprave, da ćemo čuti različita stajališta i voditi
slobodnu debatu u akademskoj zajednici – sasvim suprotno:
Bit će još više monopolizacije, čime će se potkopati sposobnost građana da donose prosudbe i njihovu zrelost.
Postoji još jedan vrlo važan element, naime utjecaj straha i scenarija prijetnji.
Svi znaju da strah ima vrlo, vrlo paralizirajući učinak na slobodno razmišljanje.
I upravo tada sposobnost da se samostalno djeluje racionalno postaje paralizirana.
I ovdje se možemo vratiti na Kanta i njegovu izvorno tvrdnju da je upravo zrelost ono što treba trenirati.
Morate aktivno tražiti ove informacije.
Morate pokušati kritički pogledati iza kulisa i onda imati hrabrosti da djelujete.
Kant je to prepoznao vrlo ispravno.
Zatim moraš imati hrabrosti da postupaš u skladu s tim, čak i ako to postane pomalo neugodno.
A to je jednostavno pitanje obuke.
Sada smo imali priliku naučiti to tokom posljednje četiri godine.
Vakcinisali smo se protiv ovoga i moramo ovo učiniti mnogo jasnijim u budućnosti u okviru ovih
pandemijskih sporazuma – kako bismo to otklonili.
Gospodin Ghebreyesus, šef SZO-a, prvobitno je planirao da sporazum o pandemiji bude "potpisan i zapečaćen" do 2024. godine.
Srećom, rekao bih, ovo je do sada propalo.
Ali ovdje možemo vidjeti da se agenda veselo nastavlja.
Ključne tačke za 2025. stoga ukazuju na jasan smjer.
Ovdje se, da tako kažemo, ulažu svi napori da se uvježba neizbježno.
Šta ovi pandemijski sporazumi i, prije svega, izmjene međunarodnih zdravstvenih propisa, zapravo znače za slobodu
svakog pojedinca u smislu zanemarivanja Njurnberškog kodeksa, obaveznog liječenja, ukidanja
slobode izbora u vezi s vakcinacijom i tako dalje?
Koje su posljedice ovoga?
Da, mislite na stvarni pad iz milosti koji smo doživjeli tokom posljednje četiri godine, a koji se ustalio.
Ljude su držali u mraku o činjenici da su ove supstance bile potpuno nepoznate i neispitane.
Kada su uvedeni, nije bilo naučnih podataka koji bi potvrdili da su efikasni i sigurni.
Bio je to klasični eksperiment.
A ovi podaci, ove supstance, predstavljeni su kao da su tačno jednako sigurne i efikasne kao i sve ostale uobičajene vakcine.
To je obmana.
A ako sada pretpostavite da je ovo samo eksperiment, onda kao advokat trebate znati da je provođenje
eksperimenata apsolutno zabranjeno prema Nirnbergskom kodeksu zbog zločina počinjenih tokom Drugog svjetskog rata.
Ovo je obavezno međunarodno pravo!
Pogledajte kako su ljudi ovdje olakšano aplaudiraju, iako samo iznosim očigledno.
Ovo je obavezujući međunarodni zakon, dame i gospodo.
Ovo je navedeno u članu 7. Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima. A član 4. zatim glasi:
Ovo obavezno pravilo važi čak i u vremenima pandemija koje su formalno proglašene i
koje bi mogle ugroziti živote cijele nacije.
Dakle, to je pravilo bez izuzetka, drugim riječima.
A masovno kršenje ovog pravila je tada zločin protiv čovječnosti prema Rimskom statutu.
Evo nas u ovom veličanstvenom scenariju.
Da, postoji još jedan aspekt koji treba uzeti u obzir.
IGV je otišao mnogo dalje u svojim propisima.
Dakle, nije riječ samo o medicinskim aspektima.
Na primjer, propisuje da vlade trebaju poduzeti mjere protiv dezinformacija – ili šta god to značilo.
To znači ograničenja slobode izražavanja i drugih temeljnih prava.
Zatim za svakoga ko je kritičan prema ovome, ko ističe svoja prava, ko izražava kritiku ovog razvoja.
Morat ćemo vidjeti o tome.
Dakle, ovo nije samo diktatura zdravlja koja se ovdje planira, nego ona koja gotovo doseže doslovno značenje pojma diktatura.
Ili sam to pogrešno predstavio?
Apsolutno u pravu.
A SZO ovdje postavlja tempo u pogledu onoga što je u suštini mreža laži.
I ovdje sam naveo najvažnije, ne iscrpne, ali najvažnije tačke ove mreže laži, koje još nismo uspjeli ispraviti ni
u jednom sudskom postupku – barem ne u zemlji njemačkog govornog područja – uz pomoć bilo kojeg advokata.
Dakle, sudovi i dalje pretpostavljaju da je SARS-CoV-2 najopasnija prijetnja od španskog gripa.
Još uvijek se tvrdi da se ova epidemijska prijetnja može mjeriti samo PCR testovima.
I dalje se tvrdi da su vakcine protiv COVID-19 na bazi mRNA efikasne i sigurne, te da je to izvan svake sumnje.
I iznad svega, osporava se da je to eksperiment.
Naravno, postoje i drugi problemi: potpuni nedostatak farmakovigilancije i također
činjenica da su alternative potpuno potisnute.
Ali to su kamen temeljci onoga što je u suštini kuća laži.
Također sam radio u poreznoj upravi i kao porezni pravnik.
I tu termin 'mreža laži' zaista postaje važan za poresku prevaru.
Suprotno tome, država nema nikakvih poteškoća da prepozna mrežu laži kada se kompanije upuštaju u složene aranžmane.
I ovdje ga on sam sastavlja i održava godinama.
To je i dalje situacija.
A svako ko dovede u pitanje ovu mrežu laži – na primjer, doktor u Zürichu – ima oduzetu licencu.
Jer je, u istinskom poznavanju činjenica, izdao potvrdu o izuzeću od vakcinacije za troje svojih pacijenata.
A onda zdravstvene vlasti Kantona Zürich kažu: "Ti si kriminalac, imaš kriminalnu energiju. Ugrožavaš javno
zdravlje. Oduzimamo ti licencu za bavljenje medicinom."
Ovaj čovjek je tokom prvih nekoliko mjeseci imao 50.000 više duga mjesečno.
Ovo je teška sankcija kriminalne važnosti.
Što želim reći je da se ova mreža laži i danas žestoko brani.
I da, spomenuli ste to: novi zdravstveni propisi izričito navode da se države moraju posvetiti suzbijanju svih
takvih liječnika i drugih ljudi – koji hrabro govore istinu – i čišćenju društvenih mreža.
Prošle godine, ili bolje rečeno nakon izbora Donalda Trumpa, postojala je velika nada da će to biti razbijeno.
U jednoj od svojih prvih izvršnih naredbi, Trump je zapravo najavio povlačenje iz Svjetske zdravstvene organizacije.
I drugi su slijedili primjer, Argentina. I u Evropi sada postoje zemlje koje to definitivno rade.
... Upravo tako, Slovačka i Mađarska također strogo odbacuju sporazum o pandemiji WHO-a.
I tako postoji nada.
S druge strane, ovdje se prirodno formirao kartel država koje čine sve što mogu da provedu ovu
agendu – koju ovdje opisujete u širokim crtama.
Postoji li ikakva nada da će Trump zaista srušiti čitavu konstrukciju SZO-a?
Ili je vjerovatnije da će postati još ovisniji o autoritarnim režimima, poput Kine na primjer, a možda
čak i ovisniji o fondacijama milijardera, te zatim isto učiniti u ekstremnijem obliku?
Pa, moram reći da je ovo otvoreno za tumačenje i na kraju spekulaciju o tome kako će se stvari odvijati.
Za mene je pozitivna stvar u Trumpovom potezu 20. januara, kada je izdao izvršnu naredbu, bila to što:
Moraju se stvoriti svi uslovi i pripreme za povlačenje Sjedinjenih Američkih Država iz Svjetske zdravstvene organizacije.
I opravdao je to rekavši, u suštini, da je SZO pružatelj zdravstvenih usluga, servisna organizacija u oblasti zdravstva.
Mandat je definisan u članu 1 njihovog ustava.
Ona je prekršila ugovor, ozbiljno je prekršila ugovor, pa otkazujemo ugovor.
I mi također moramo usvojiti ovaj osnovni stav.
Moramo se suočiti s ovom međunarodnom organizacijom s istim kritičkim stavom i jasno dati do znanja političarima da
ovo nisu zdravstveni evanđelisti koji djeluju nesebično.
Naprotiv, struktura finansiranja već jasno pokazuje – kao što se može vidjeti na početnoj stranici – da je WHO u
velikoj mjeri finansirana i kontrolisana od strane vlastitih interesa, te da je stoga riječ o vrlo velikom poslu.
I ovdje jednostavno moramo intervenisati i zahtijevati od naših političkih predstavnika da
kritički ispitaju dostignuća, stvarna dostignuća SZO.
Da, njena misija je da štiti zdravlje, a ne da potvrđuje interese farmaceutske industrije.
Upravo tako, što me dovodi do mog sljedećeg pitanja.
Moglo bi se reći da je vladavina prava pod koronavirusom potkopana teže nego ikad prije.
I razna osnovna prava su mjesecima bila ograničena i suspendovana – naravno, sve s navodnim
ciljem zaštite života, dobrobiti pojedinca i zdravlja.
A ono što je tada zapravo uspostavljeno, i o čemu svi i danas možemo pjevati, ono što nas i danas muči, jest ovaj
princip izvanrednog stanja, trajnog izvanrednog stanja.
Dakle, politika se danas vodi uz refren: nema alternative, nema drugog puta, ovo je vanredno stanje!
I to vidimo ne samo u pandemiji, već i u klimatskim promjenama.
Ovo možemo vidjeti u trenutnom ratu u Ukrajini.
A to nameće pitanje: da li je ovo također dio neke agende, postoji li metoda iza toga?
Sigurno postoji metoda u tome kada gledamo procese na nivou UN-a, Pakt o budućnosti.
Ovdje je, u najširem smislu, uspostavljena osnovna ideja da UN-u treba dati posebna
ovlaštenja da djeluje u svim vrstama hitnih slučajeva.
Ako pogledamo unazad na posljednje četiri godine kao empirijske vrijednosti, možemo vrlo jasno vidjeti kako je osnovni princip
vladavine prava – to jest, vladavina prava i demokratija – gurnut u stranu i zamijenjen vladavinom
izvanrednog stanja, drugim riječima: nužda ne poznaje zakon.
Sve što služi ovom službeno objavljenom cilju je dozvoljeno.
Ovdje sam to grafički ilustrirao.
Na lijevoj strani možete vidjeti osnovnu ideju o tome kako bi država s podjelom vlasti
trebala funkcionirati sa svojim trima granama vlasti:
Sa vladom, sa zakonodavnom vlasti, zakonodavnim tijelom i sudovima.
Nezavisni su jedni od drugih, međusobno se uravnotežavaju i nadziru te međusobno nadgledaju i
nadziru na osnovu nezavisnih, autonomnih informacija.
A sada, usred pandemije koronavirusa, WHO je iznijela tvrdnju:
Samo informacije koje su u skladu sa smjernicama Svjetske zdravstvene organizacije mogu se koristiti kao
osnova za odluke koje donose vlada, parlamentarci i sudovi.
I jednostavno moram to ovdje reći bez ikakve dvojbe.
Proveo sam otprilike 35 do 40 potpunih postupaka protiv nezakonitih mjera ili radi zaštite liječnika.
A ono što stalno čujem od sudova je: Ne, vaše izjave o činjenicama proturječe smjernicama SZO-a.
U vremenima pandemije, odlučujući faktor je ono što propisuju stručnjaci SZO-a i vladini stručnjaci koje je SZO odobrila.
Nije nam dozvoljeno to provjeravati.
I to je deaktivacija razdvajanja vlasti i, u konačnici, potpuna suspenzija zaštite temeljnih prava!
To znači da sudovi, u konačnici, više ne mogu štititi temeljna prava ako čak ne uzmu u obzir činjenice – činjenice
utemeljene na dokazima koje mi, advokati, iznosimo pred njih.
Onda to jednostavno znači da, na kraju, sve ove državne vlasti, da tako kažemo, vise o informacijskim konopcima SZO-a.
To znači kad imamo hitnu zakonodavnu regulativu poput ove.
Demokratski mehanizmi kontrole jednostavno se ukidaju u interesu monopolizacije zdravstvenog sistema.
Dakle, odobren je samo vrlo mali broj proizvoda i oni se moraju koristiti.
I ovo očito teži ekonomskim ciljevima, a ne zaštiti zdravlja.
I to je, naravno, perverzija principa suvereniteta, jer na kraju krajeva, baš kao što su građani ostali bez
prava glasa tokom pandemije koronavirusa, cijele države sada ostaju bez prava glasa od strane UN-a.
U redu, apsolutno. To sam htio reći, zaboravio sam to spomenuti.
To nije samo problem za odgovorne građane; cijela država stavljena je pod starateljstvo, tj. lišena je poslovne sposobnosti.
On je lišen svog suvereniteta kada mu se ukradu informacije.
Ako im nije dozvoljeno da pozovu svoje ugledne naučnike da služe u vladinom stručnom vijeću.
Ako profesor Haditsch nema šta reći ili je diskreditovan, onda se država lišava osnove za djelovanje.
I to, naravno, predstavlja maksimalnu prijetnju sposobnosti države da djeluje, s obzirom
na to da je njena uloga štititi svoje građane.
Trebao bi štititi zdravlje građana, i to može učiniti samo ako to čini na osnovu nezavisnih, naučno utvrđenih činjenica.
I zato je ovaj skup pravila Svjetske zdravstvene organizacije toksičan od A do Ž i mora biti u potpunosti odbačen.
To je bio lijep završni komentar za vaš doprinos u prvoj rundi.
Da, sada bismo željeli preći na gospodina Krusea i sa velikim interesom čuti njegova stajališta.
Da, hajde da uđemo unutra.
Mislim da je većina onoga što smo ranije razgovarali i dalje relevantno.
Glavna tema je, naravno, zrelost.
Kako možemo braniti naše građanske slobode i povratiti naša prava koja se postepeno erodiraju u narednim godinama?
Da, prije nego što dam stvarni odgovor, želio bih izraziti svoj veliki optimizam, koji
proizlazi iz činjenice da je ovdje više od 500 ljudi.
I želio bih to malo pojasniti.
Zanima me koji od vas su iz Austrije? Možete li, molim vas, na trenutak ustati?
Svi iz Austrije, molim.
Da, to je prilično zanimljivo.
Za one koji ne dijele moju perspektivu, mislim da mogu vidjeti oko 90 posto. Hvala vam što ste ustali.
Ali sada, naravno, slijedi sljedeće pitanje.
Ko je putovao iz Lihtenštajna?
Želio bih poželjeti dobrodošlicu svima koji su ovdje došli iz Lihtenštajna. Hvala vam puno.
Hvala vam.
Onda mogu li pitati ko je prešao dug put iz Njemačke?
Molim vas, ustanite na kratko. Bravo, to je otprilike 50 iz Njemačke, a ranije ih je bilo oko 30 iz Lihtenštajna.
A sada iz Švicarske. Mogu li zamoliti one koji su ovdje došli iz Švicarske da na trenutak ustanu?
Bravo, da, tako je, hvala vam.
I to je prvi dio mog odgovora!
Jedan odgovor koji svi možemo dati sebi je da nismo sami i da radimo zajedno.
Ova dvorana je prepuna ljudi iz Austrije, Lihtenštajna, Švicarske i Njemačke.
Ti si rješenje, mi smo svi rješenje, bravo!
Da se poveže s pitanjem zrelosti.
Odgovorna osoba, objasnio sam, je neko ko može razumjeti posljedice svojih postupaka, ali i posljedice svog nečinjenja.
On zna da će mu, ako ne učini ništa, prava biti oduzeta u budućnosti, baš kao što su mu oduzeta u prošlosti.
Vidjeli smo da ljudsko dostojanstvo nije uklesano u kamen, iako je navodno zauvijek
utvrđeno u članku 1. Njemačkog osnovnog zakona.
To znači da moramo nastaviti aktivno braniti svoja prava i ne smijemo šutjeti.
Ovo uključuje kristalno jasno razumijevanje onoga što nam je učinjeno tokom posljednje četiri godine.
Moramo shvatiti da smo bili sistematski obmanjivani, koordinirani i neprestano obmanjivani.
I moramo istaknuti da se čak i danas najviši državni organi i dalje drže ove mreže laži i nastavljaju progoniti
i sankcionisati liječnike koji govore i rade ispravno.
I svi moramo stati zajedno protiv ovoga i aktivno pomoći ovim doktorima, ovim hrabrim ljudima, našim glasovima! Hvala vam.
Identificirao sam stvarno hitan slučaj.
Hitnu situaciju je spomenula naša cijenjena kolegica, dr. Sharon, koja radi u adolescentnoj psihijatriji.
I identifikovao sam hitnu situaciju u svojoj advokatskoj kancelariji.
Ljudi su mi zatrpavali inbox i nisam mogao ni odgovoriti na e-mailove.
Tamo je bila proglašena vanredna situacija jer je država prevarila cjelokupno stanovništvo i lišila ih osnovnih prava.
Moramo ovdje podići glas. Ne smijemo ni pod kojim okolnostima popustiti. To je polazna tačka.
Također bih želio istaknuti kako ćemo to uraditi.
Postoji hiljadu različitih načina.
Oni imaju svoj način. Oni imaju svoje okruženje. Oni imaju svoje snage i svoje vještine.
I nemoj misliti da postoji samo jedna peticija. Spomenut ću nekoliko peticija za trenutak.
Naprotiv, ti si rješenje. To je prva stvar koju sam želio reći.
U redu, sada mogu biti precizniji.
Možda kratko pitanje od vas?
To je vrlo zanimljivo.
Drugi krug je zamišljen više kao predavanje, jer rješenja također zahtijevaju rigorozno objašnjenje.
Najviše, možda pitanje u vezi s osnovnim pravima, jer ste to upravo spomenuli.
Mnogi ljudi su sada doživjeli nevjerovatan stepen rezignacije, ne samo u profesijama koje ste
spomenuli, nego, vjerujem, i među općom populacijom.
I mnogi nekako nisu mogli kognitivno obraditi činjenicu da im je rečeno jedno, a oni su percipirali nešto sasvim drugo.
Mislim da je to dalo ogroman poticaj političkoj apatiji.
Da li se više radi o povratku zrelosti i pronalaženju rješenja, ili o obnavljanju povjerenja u politiku?
Ili je možda riječ o tome da se krene potpuno drugačijim putem i kaže: Ovdje više nemamo nikakvog
povjerenja u politiku, više ne vjerujemo ničemu što ona kaže.
Mi idemo svojim putem, da tako kažemo, umrežavanjem. Rad na terenu, šta god to značilo.
Ne govorim o revolucijama ili nečemu sličnom.
Mislim samo na umrežavanje u smislu aktivnog građanskog otpora.
Koji je pristup?
Da, trenutna politika je odraz naših izbora, izbora naših sugrađana.
Dakle, moramo početi s našim bližnjima.
Mi smo narod. To znači uvjeriti naše sugrađane.
Nije naš posao da vraćamo povjerenje u politiku, nego da izaberemo političare kojima vjerujemo.
I moraju dokazati da su vrijedni našeg povjerenja.
To je polazna tačka.
Zatim, u suštini, moramo shvatiti da:
Od Drugog svjetskog rata navikli smo da nam se naša osnovna prava dodjeljuju.
Da smo morali naporno raditi kako bismo izgradili temelje našeg prosperiteta.
Samo smo trebali završiti obuku i obavljati naše poslove kompetentno i marljivo.
Ali nikada nije bilo sporno da smo morali izaći na ulice.
Nikada nam ne bi palo na pamet, barem meni ne, da držimo takve govore i prisustvujemo skupovima.
Nažalost, morat ćemo nastaviti brinuti o njima dok ne vratimo svoja temeljna prava.
To znači da moramo napraviti promjenu paradigme.
Moramo povratiti naša temeljna prava tako što ćemo ih zahtijevati od političara. I to ćemo učiniti odozdo prema gore.
A sada ću biti vrlo konkretan.
Postoji određeni datum u vezi sa Svjetskom zdravstvenom organizacijom i izmjenama zdravstvenih propisa.
Spomenuo sam to ranije, 19. jula.
Ako naše vlade do tada ne budu uložile prigovor na ove izmjene – tj. ako ne dostave izjavu o prigovoru Svjetskoj zdravstvenoj
organizaciji u Ženevi – te izmjene će postati pravno obavezujuće.
Onda će to biti završeno s preispitivanjem. Onda će WHO to uzeti kao signal:
Da, slažu se s prošlošću. Sada moramo malo više zategnuti vijke.
To je poruka koja dopire do Svjetske zdravstvene organizacije.
To znači, prije svega, da se možemo usredotočiti na to da političari na lokalnom, općinskom, regionalnom i
nacionalnom nivou shvate da moramo zauzeti čvrst stav.
Postoje razne peticije: Ovdje u Austriji, u Vorarlbergu, jučer je jednu predstavila gospođa koja to radi za Austriju.
U Švicarskoj imamo Saveza za slobodnu Švicarsku.
Također podržavam ovu akcijsku alijansu predavanjima i doprinosima.
Pokrenuli smo peticiju prije dva mjeseca.
Cilj ove peticije je poslati parlamentarcima, kada se u junu sastanu na ljetnoj sjednici – a izmjene će se raspravljati
u Švicarskoj – signal kakav nikada prije nisu vidjeli.
Naime, 100.000 potpisa; ljudi koji kažu: Odbacite ove zdravstvene propise! Prvo želimo istragu!
To je jedan mogući korak, jedan mogući način djelovanja.
Moraš se izboriti da te čuju. Nikada nemoj misliti da je besmisleno.
Ne znam, Sharon je to upravo tako rekla.
Šta bi se desilo – ne znamo šta bi se desilo – da niko nije izašao na ulice 2020, 2021, 2022. godine.
Nikada ne dopusti nikome da ti kaže da je besmisleno!
Stotine hiljada njih bilo je na ulicama Beča.
I upravo s ovom istom logikom moramo se učiniti čuonima i razumljivima.
Sa svim opcijama koje imamo, koje će na kraju biti uzete u obzir.
Pišite pisma, potpisujte peticije.
Usput, Akcijski savez za slobodnu Švicarsku se također može potpisati iz inostranstva.
I podijelite informacije s onima oko sebe.
Često od doktora čujem da su ljudi koji pate od zdravstvenih problema vrlo prijemčivi za
razumijevanje odakle ti problemi potiču i ko im može pomoći.
Dopustite da mi budemo ti koji će pružiti ovu pomoć.
I tako ćemo nastaviti pridobijati ljude na našu stranu.
Ne želim ti pokvariti zabavu i biti kvazitelj.
Samo kad ovdje govorimo o ovim pitanjima, svi u ovoj prostoriji će slijepo pristati na ono što sada kažeš. I sve to ima smisla.
I mi smo ovdje u određenoj zajednici.
Naravno, kad kažeš tako nešto, to je kao bazen s lopticama.
Mislim, tamo nećeš naći nikakvu kontradikciju.
To je sasvim u redu. Također je opravdano.
Jedini veliki problem je stigma, isključenje.
Svi koji ovdje sjede već su doživjeli ovo na takvim događajima. Ili velika većina, pretpostavljam.
I na kraju, i mi, jer pet godina nakon Korone, nažalost, svi smo mi još uvijek više-manje među sobom.
Dakle, postoji tiha većina koja, nažalost, trenutno i dalje odlučuje izbore. I ne možete doprijeti do njih.
Šark je javni medij.
Ključna tačka je ova spirala šutnje u javnoj sferi, u raznim oblastima, u kulturnom sektoru i drugdje,
gdje se sve što ovdje kažemo i učinimo i dalje gura u kut zavjere i teoretičara zavjere.
A veliki izazov u svemu što govoriš je ovaj: kako da probijemo ovaj zid prema vanjskom svijetu?
Jer, iako to često ne želimo čuti, tužna istina je da smo marginalizirani kao neka vrsta sekte.
Iako, naravno, mi zapravo radimo s objektivnim činjenicama, s nepobitnim činjenicama.
Za razliku od druge strane: oni lažu, varaju i koriste lažne informacije.
Imamo stvarne informacije. Dezinformacije su na drugoj strani.
Ali u javnoj percepciji prikazani smo kao da smo još uvijek "ludi".
Šta se može učiniti da se iz toga izađe?
Jer vidim vrlo veliki problem – posebno u pogledu budućnosti – da se trenutno možda mnogo više
radi na promicanju ove dezinformacije i ove cenzure.
Ključna riječ: EU, Zakon o digitalnim uslugama. Erwin ga je spomenuo na početku.
Šta se može učiniti da se onima koji još nisu svjesni problema ispravno prenesu informacije koje ste sada sastavili?
Izvan naše mehure
Ne mogu govoriti u ime svih. Ali u posljednje tri ili četiri godine uvijek sam nastojao slijediti jedno
načelo. Naime, gdje je protivnikov zid najslabiji?
I tamo sam dao sve od sebe. Dao sam sve od sebe. I nisam stao.
I zato nije podnesena samo krivična prijava protiv Swissmedica, već je izvršeno i potpuno reizdanje 2.0.
Rekao sam cijelom timu: Uložit ćemo još više, učiniti ga još boljim, još oštrijim.
I održavamo konferenciju za štampu kakva u Švicarskoj nikada nije viđena.
Usput, profesor Martin Haditsch je također bio prisutan ovdje i pomagao, kao i profesor Andreas Sönnichsen.
A najslabija tačka u cijeloj ovoj mreži laži, koju možete objasniti bilo kojem vaspitaču u vrtiću, bilo kojem
uredniku ili bilo kojem poslaniku za minutu, nepobitno – po mom mišljenju, u kontekstu sve ove modificirane mRNA, je ovo:
Nepobitno je i nesporno da, u vrijeme kada su ove supstance uvedene, nije bilo dostupnih studija koje bi utvrdile njihove
srednjoročne i dugoročne učinke, posebno štetne nuspojave.
Po definiciji, to znači da je supstanca unesena naslijepo.
Studija treće faze još nije završena. Provedena je u stvarnom vremenu.
To znači da je cijela opća javnost bila podvrgnuta eksperimentu.
To je ono do čega trebate doći u razgovoru:
Slažete li se sa mnom – pitajte svoje kolege – ili imate dokaze da su u decembru 2020. godine podneseni
prijedlozi studija o utjecaju za tri, četiri ili pet godina?
Onda nam, molim vas, pokažite te dokaze.
– Ne postoji.
A sada slijedi pravni dio svega toga, na koji sam ranije samo ukratko ukazao, ali sam ga spomenuo.
Ovo je obavezno međunarodno pravo i obavezno ustavno pravo.
Ovo je apsolutna zabrana provođenja eksperimenata na ljudima bez njihove pune svijesti i pristanka, ukratko.
Minimalna količina ključnih informacija koja je ljudima trebala biti pružena bila bi: Žao nam je, ne znamo kakav će ishod biti.
To je eksperiment. Nadamo se da će biti dobro; vjerujemo da će biti dobro.
Međutim, ne možemo dati nikakva obećanja.
Trebao je biti dat minimum!
I do danas se ova ključna informacija potiskuje, a kamoli sve ostale informacije.
I to je za mene najslabija tačka!
Najslabija tačka, na koju bih vas zamolio da obratite pažnju ako ikada budete imali priliku učestvovati u panel-diskusiji,
pojaviti se na televiziji ili razgovarati s drugima.
Vi ste jedina osoba i osjećate veliki nervni pritisak, a onda djelujete nepobitno na
činjeničnom nivou i nepobitno na pravnom nivou.
To je moja preporuka, argument koji ti dajem na razmatranje.
Jer bi tada svijet mogao postati svjestan kakav je veliki zločin počinjen protiv svih. I onih koji su uzimali
supstance bez informiranog pristanka i onih koji su bili diskriminirani zato što ih nisu uzimali.
Pronađi svoju poziciju gdje kažeš: Ovo je moja tačka, gdje znam da je protivnikov zid
najslabiji ili naše karte najjače. I samo nastavi!
Sve su to, rekao bih, nevidljivi zidovi.
Prođi kroz njih. Prođi kroz njih i nastavi dalje, potpuno neuznemiren, miran, praktičan i duhovit.
To je također lijep završni komentar. Hvala vam puno.
Dragi gledaoci, daljnji izvještaji o ovom događaju u Dornbirnu već su dostupni na HOCH2.TV.
Pronaći ćete linkove ispod ovog programa.
Željeli bismo iskoristiti ovu priliku da se zahvalimo HOCH2.TV na njihovoj izvrsnoj saradnji.