Dana 29. ožujka 2025. Kulturhaus Dornbirn bio je domaćin događaja "Sloboda i samoodređenje – odgovorni građanin" s
važnim doprinosima o vladavini prava, suverenitetu i gotovini.
Događaj je organizirala Akademija za osobni razvoj u Dornbirnu.
HOCH2.TV također je snimio i montirao ovaj izvještaj.
– Danas na Kla.TV-u gostuje Philipp Kruse na temu: Propisi WHO-a: "Toksično od A do Ž i u potpunosti odbaciti!"
Dio 1: Problem
Sada bih želio pozvati gospodina Krusea da bude drugi govornik. Zadovoljstvo nam je što ste ovdje.
Da, gospodine Kruse, upravo smo čuli od gospođe Tagberger o prijelazu na elektronički certifikat o cijepljenju.
U načelu se to vrlo dobro uklapa u vašu temu.
Dakle, kad pogledate sveukupne posljedice Korone, morate reći da je to, gledano unatrag, bila velika povreda, napad
velikih razmjera na samoodređenje odgovornih građana, zar ne?
Apsolutno. Zrelost je naslov današnjeg događaja.
Želio bih se ukratko osvrnuti na nešto što je već spomenuo organizator, Erwin Rigo.
Danas u našim zakonima punoljetnost u biti znači samo biti punoljetan.
Ali iza ovoga leži – kao što je već ispravno istaknuto – naprednije razumijevanje koje je oblikovao Immanuel Kant.
Zrelost u smislu: sposobnost govoriti u svoje ime, sudjelovanje u političkim odlukama.
A Kant je tu zrelost smjestio u kontekst prosvjetiteljstva.
Prosvjetiteljstvo je čovjekovo izlaska iz stanja zrelosti koje si je sam nametnuo.
Na taj način on izražava da je izvornik stanje ljudskih bića zapravo nezrelost i da oni prvo moraju zaslužiti svoju zrelost.
On mora raditi za to, mora trenirati za to.
Jer je zrelost nužno povezana s preduvjetom zdravog prosuđivanja – to jest sposobnošću
ispravno procijeniti posljedice vlastitih postupaka.
I tako se danas nalazimo u vrlo teškoj situaciji, u kojoj su osnovne činjenice – koje su, naravno, preduvjeti za donošenje
razumnog prosuđivanja – monopolizirane i jednolično nametnute tijekom cijelog razdoblja ove krize, odozgo prema dolje.
Na kraju je orkestrirano od strane WHO-a i preneseno jedan na jedan vladama i putem vlada.
Upravo tako, želio bih se ovdje ubaciti, jer je to upravo poenta.
Zrelost zahtijeva slobodu izbora, a sloboda izbora također zahtijeva sposobnost
razmatranja različitih opcija i načina djelovanja.
Ali kad, kao što smo tada iskusili, praktički nijedna alternativa nije nametnuta odozgo.
Kad kažu: Ovo je smrtonosni virus, a svatko tko tvrdi drugačije laže.
Kada se kaže da su testovi pouzdani i sigurni.
Kad kažu: Imamo ovdje cjepivo koje vas definitivno štiti.
A ako kažete: ove mjere su učinkovite, i svatko tko im se protivi, takoreći, postaje neprijatelj naroda.
Onda ne može biti govora o zrelosti ili samoodređenju.
I ovo se nije prakticiralo samo u jednoj zemlji.
U to je vrijeme to zaista bilo nametnuto globalno odozgo, kako kažeš, od vrha prema dolje.
I to bi bio upravo problem koji WHO danas zapravo želi, a kojem i dalje teži.
Nije se samokritički osvrnula na to razdoblje, naprotiv.
Ona zapravo pokušava pretvoriti ovo u načelo koje i danas vrijedi.
Ključna riječ: pandemijski ugovor, zar ne?
Da, to je točno.
Dakle, ta monopolizacija informacija bila je konstanta tijekom cijele krize uzrokovane koronavirusom.
Ovo postoji već vrlo, vrlo dugo i zapravo ga je WHO razvijala tijekom posljednjih 10 do 15 godina.
A ovaj osnovni princip, pod naslovom 'Infodemics' , treba biti utvrđen i u pandemijskom sporazumu – koji se još
mora pregovarati – i u već pregovorenim i dogovorenim izmjenama Međunarodnih zdravstvenih propisa.
To znači da imamo cementaciju ili formalizaciju onoga što smo sada doživjeli.
To znači, naravno, da možemo očekivati sve osim otvorene rasprave, da ćemo čuti različite stavove i voditi
slobodnu raspravu u akademskoj zajednici – sasvim suprotno:
Bit će još više monopolizacije, čime će se potkopati sposobnost građana da donose prosudbe i njihovu zrelost.
Postoji još jedan vrlo važan element, naime utjecaj straha i scenarija prijetnji.
Svi znaju da strah ima vrlo, vrlo paralizirajući učinak na slobodno razmišljanje.
I upravo tada sposobnost da se samostalno djeluje racionalno postaje paralizirana.
I ovdje se možemo vratiti na Kanta i njegovu izvornu tvrdnju da je upravo zrelost ono što treba trenirati.
Morate aktivno tražiti ove informacije.
Morate pokušati kritički pogledati iza kulisa i potom imati hrabrosti djelovati.
Kant je to vrlo ispravno prepoznao.
Zatim moraš imati hrabrosti da postupaš u skladu s tim, čak i ako to postane pomalo neugodno.
A to je jednostavno pitanje obuke.
Sada smo imali priliku naučiti to tijekom posljednje četiri godine.
Vakcinirali smo se protiv toga i moramo to ubuduće puno jasnije istaknuti u okviru ovih
sporazuma o pandemiji – kako bismo to otklonili.
Gospodin Ghebreyesus, čelnik WHO-a, prvotno je planirao da sporazum o pandemiji bude "potpisan i zapečaćen" do 2024. godine.
Srećom, rekao bih, ovo je do sada propalo.
Ali ovdje možemo vidjeti da se agenda veselo nastavlja.
Ključne točke za 2025. stoga ukazuju na jasan smjer.
Ovdje se, da tako kažemo, ulažu svi napori da se uvježba neizbježno.
Što ovaj pandemijski sporazum i, prije svega, izmjene međunarodnih zdravstvenih propisa zapravo znače za slobodu svakog
pojedinca u smislu zanemarivanja Njurnberškog kodeksa, obveznog liječenja, ukidanja
slobode izbora u vezi s cijepljenjem i tako dalje?
Koje su posljedice ovoga?
Da, mislite na stvarni pad iz milosti koji smo doživjeli tijekom posljednje četiri godine i koji se ustalio.
Ljude su držali u mraku o činjenici da su te tvari bile potpuno nepoznate i neispitane.
Kada su uvedeni, nije bilo znanstvenih podataka koji bi potvrdili da su učinkoviti i sigurni.
Bio je to klasični eksperiment.
A ovi su podaci o tim tvarima predstavljeni kao da su točno jednako sigurni i
učinkoviti kao i sve ostale uobičajene vakcinacije.
To je obmana.
A ako sada pretpostavite da je ovo samo eksperiment, onda kao odvjetnik morate znati da je provođenje
eksperimenata apsolutno zabranjeno prema Njurnbergskom kodeksu zbog zločina počinjenih tijekom Drugog svjetskog rata.
Ovo je obavezno međunarodno pravo!
Pogledajte koliko su ljudi ovdje olakšani i plješću, iako samo iznosim očito.
Ovo je obvezujući međunarodni zakon, dame i gospodo.
Ovo je navedeno u članku 7. Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima. A članak 4. zatim glasi:
Ovo obavezno pravilo vrijedi čak i u vremenima formalno proglašenih pandemija
koje bi mogle ugroziti živote cijele nacije.
Dakle, to je pravilo bez iznimke, drugim riječima.
A masovno kršenje ovog pravila tada je zločin protiv čovječnosti prema Rimskom statutu.
Evo nas u ovoj veličanstvenoj sceni.
Da, postoji još jedan aspekt koji treba uzeti u obzir.
IGV je otišao mnogo dalje u svojim propisima.
Dakle, nije riječ samo o medicinskim aspektima.
Na primjer, propisuje da vlade trebaju poduzeti mjere protiv dezinformacija – ili što god to značilo.
To znači ograničenja slobode izražavanja i drugih temeljnih prava.
Zatim za svakoga tko je kritičan prema ovome, tko ističe svoja prava, tko izražava kritiku ovog razvoja.
Vidjet ćemo o tome.
Dakle, ovo nije samo diktatura zdravlja koja se ovdje planira, nego ona koja gotovo doslovno doseže značenje pojma diktatura.
Ili sam to krivo predstavio?
Apsolutno u pravu.
A WHO ovdje postavlja tempo u pogledu onoga što je u suštini mreža laži.
I ovdje sam naveo najvažnije, ne iscrpne, ali najvažnije točke ove mreže laži, koje još nismo uspjeli ispraviti ni u
jednom sudskom postupku – barem ne u zemlji njemačkog govornog područja – uz pomoć bilo kojeg odvjetnika.
Dakle, sudovi i dalje pretpostavljaju da je SARS-CoV-2 najopasnija prijetnja od španjolskog gripa.
Još uvijek se tvrdi da se prijetnja ove epidemije može mjeriti samo PCR testovima.
I dalje se tvrdi da su cjepiva protiv COVID-19 na bazi mRNA učinkovita i sigurna te da je to izvan svake sumnje.
I iznad svega, osporava se da je to eksperiment.
Naravno, postoje i drugi problemi: potpuni nedostatak farmakovigilancije i
činjenica da su alternative potpuno potisnute.
Ali to su kamen temeljci onoga što je u suštini kuća laži.
Također sam radio u poreznoj upravi i kao porezni odvjetnik.
I tu je pojam 'mreža laži' zaista važan za poreznu prijevaru.
Suprotno tome, država nema nikakvih poteškoća u prepoznavanju mreže laži kada su tvrtke isprepletene.
I ovdje ga on sam sastavlja i održava ga godinama.
To je i dalje situacija.
A svatko tko dovodi u pitanje ovu mrežu laži – na primjer, liječnik u Zürichu – ima oduzetu licencu.
Jer je, u istinskom poznavanju činjenica, izdao potvrdu o izuzeću od cijepljenja za troje svojih pacijenata.
A onda zdravstvene vlasti Kantona Zürich kažu: "Ti si kriminalac, imaš kriminalnu energiju. Ugrožavaš javno
zdravlje. Oduzimamo ti licencu za bavljenje medicinom."
Ovaj je čovjek tijekom prvih nekoliko mjeseci imao mjesečno 50.000 više duga.
Ovo je teška sankcija kriminalne težine.
Što želim reći jest da se ova mreža laži i danas žestoko brani.
I da, spomenuli ste to: novi zdravstveni propisi izričito navode da se države moraju obvezati suprotstaviti svim
takvim liječnicima i drugim ljudima – koji hrabro govore istinu – i očistiti društvene mreže.
Prošle godine, ili bolje rečeno nakon izbora Donalda Trumpa, postojala je velika nada da će to biti razbijeno.
U jednoj od svojih prvih izvršnih uredbi Trump je zapravo najavio povlačenje iz WHO-a.
I drugi su slijedili primjer, Argentina. I u Europi sada postoje zemlje koje to definitivno čine.
... Upravo tako, Slovačka i Mađarska također strogo odbacuju sporazum o pandemiji WHO-a.
I tako postoji nada.
S druge strane, ovdje se prirodno formira kartel država koje čine sve što mogu da provedu ovu
agendu – koju ovdje opisujete u širokim crtama.
Postoji li ikakva nada da će Trump doista srušiti cijelu konstrukciju WHO-a?
Ili je vjerojatnije da će postati još ovisniji o autoritarnim režimima, poput Kine, na primjer, i možda
čak i o okladama milijardera, a zatim učiniti istu stvar u još ekstremnijem obliku?
Pa, moram reći da je ovo otvoreno za tumačenje i u konačnici spekulaciju o tome kako će se stvari odvijati.
Za mene je pozitivna stvar u Trumpovom potezu od 20. siječnja, kada je izdao izvršnu uredbu, bila to što:
Moraju se stvoriti svi uvjeti i pripreme za povlačenje Sjedinjenih Američkih Država iz Svjetske zdravstvene organizacije.
I opravdao je to rekavši, u suštini, da je WHO pružatelj zdravstvenih usluga, servisna organizacija u području zdravstva.
Mandat je definiran u članku 1. njihovog ustava.
Prekršila je ugovor, što predstavlja ozbiljno kršenje ugovora, stoga otkazujemo ugovor.
I mi također moramo usvojiti ovaj temeljni stav.
Moramo se suočiti s ovom međunarodnom organizacijom s istim kritičkim stavom i jasno dati do znanja političarima da
ovo nisu zdravstveni evanđelisti koji djeluju nesebično.
Naprotiv, struktura financiranja već jasno pokazuje – kao što se može vidjeti na početnoj stranici – da je WHO u
velikoj mjeri financirana i kontrolirana interesima WHO-a, te da je stoga riječ o vrlo velikom poslu.
I ovdje jednostavno moramo intervenirati i zatražiti od naših političkih predstavnika da kritički preispitaju postignuća,
stvarna postignuća Svjetske zdravstvene organizacije.
Da, njezina je misija štititi zdravlje, a ne potvrđivati interese farmaceutske industrije.
Upravo tako, to me dovodi do mog sljedećeg pitanja.
Moglo bi se reći da je vladavina prava pod koronavirusom pretrpjela više nego ikad prije.
I razna temeljna prava bila su ograničena i obustavljena mjesecima – naravno, sve s navodnim
ciljem zaštite života, dobrobiti pojedinca i zdravlja.
A ono što je tada zapravo uspostavljeno, i o čemu svi i danas možemo pjevati, a što nas i danas muči, jest ovo
načelo izvanrednog stanja, trajnog izvanrednog stanja.
Dakle, politika se danas vodi uz refren: nema alternative, nema drugog puta, to je izvanredno stanje!
I to vidimo ne samo u pandemiji, nego i u klimatskim promjenama.
Ovo možemo vidjeti u trenutnom ratu u Ukrajini.
I to postavlja pitanje: je li ovo također dio neke agende, postoji li u tome metoda?
Sigurno postoji metoda u tome kad gledamo procese na razini UN-a, Pakt o budućnosti.
Ovdje je, u najširem smislu, uspostavljena osnovna ideja da UN-u treba dati posebna ovlaštenja
za djelovanje u svim vrstama hitnih slučajeva.
Ako posljednje četiri godine promatramo kao empirijske vrijednosti, vrlo jasno vidimo kako je osnovni princip vladavine
prava – odnosno vladavine prava i demokracije – gurnut u stranu i zamijenjen vladavinom izvanrednog
stanja, drugim riječima: nužda ne poznaje zakon.
Sve što služi ovom službeno objavljenom cilju je dopušteno.
Ovdje sam to grafički ilustrirao.
S lijeve strane možete vidjeti osnovnu ideju o tome kako bi država s podjelom vlasti trebala
funkcionirati sa svojim trima granama vlasti:
S vladom, s zakonodavnom vlasti, zakonodavnim tijelom i sudovima.
Nezavisni su jedni od drugih, međusobno se uravnotežuju te nadziru i nadgledaju jedni druge
na temelju neovisnih, autonomnih informacija.
A sada, usred pandemije koronavirusa, WHO je iznijela tvrdnju:
Samo informacije koje su u skladu s smjernicama WHO-a mogu se koristiti kao osnova za odluke vlade, parlamentaraca i sudova.
I jednostavno moram to ovdje reći bez ikakve dvojbe.
Proveo sam otprilike 35 do 40 cjelovitih postupaka protiv nezakonitih mjera ili radi zaštite liječnika.
A ono što stalno čujem od sudova jest: Ne, vaše izjave o činjenicama proturječe smjernicama WHO-a.
U vremenima pandemije odlučujući je čimbenik ono što propisuju stručnjaci SZO-a i vladini stručnjaci koje je SZO odobrila.
Nije nam dopušteno to provjeravati.
I to je deaktivacija razdvajanja vlasti i, u konačnici, potpuno obustavljanje zaštite temeljnih prava!
To znači da sudovi, u konačnici, više ne mogu štititi temeljna prava ako čak ne uzmu u obzir činjenice – činjenice
utemeljene na dokazima koje im mi, odvjetnici, iznosimo.
Onda to jednostavno znači da, na kraju, sve te državne vlasti, takoreći, ovise o informacijama SZO-a.
To je ono što znači kada imamo hitnu zakonodavnu regulativu poput ove.
Demokratski mehanizmi kontrole jednostavno se ukidaju u interesu monopoliziranja zdravstvenog sustava.
Dakle, odobreno je samo vrlo malo proizvoda i njih je potrebno koristiti.
I ovo očito teži gospodarskim ciljevima, a ne zaštiti zdravlja.
I to je, naravno, perverzija načela suvereniteta, jer na kraju, baš kao što su građani ostali bez prava glasa
tijekom pandemije koronavirusa, cijele države sada ostaju bez prava glasa od strane UN-a.
U redu, apsolutno. To sam htio reći, zaboravio sam to spomenuti.
To nije samo problem odgovornih građana; cijela država stavljena je pod skrbništvo, tj. lišena je poslovne sposobnosti.
On je lišen svoje suverenosti kada mu se ukradu informacije.
Ako im nije dopušteno pozvati svoje ugledne znanstvenike da služe u vladinom stručnom vijeću.
Ako profesor Haditsch nema što reći ili je diskreditiran, država se time lišava osnove za djelovanje.
I to, naravno, predstavlja najveću prijetnju sposobnosti države da djeluje, s obzirom na
to da je njezina uloga štititi svoje građane.
Trebalo bi štititi zdravlje građana, i to može učiniti samo ako to čini na temelju neovisnih, znanstveno utvrđenih činjenica.
I zato je ovaj skup pravila Svjetske zdravstvene organizacije toksičan od A do Ž i mora se u cijelosti odbaciti.
To je bio lijep završni komentar za vaš doprinos u prvoj rundi.
Da, sada bismo se željeli obratiti gospodinu Kruseu i s velikim zanimanjem čuti njegova stajališta.
Da, idemo unutra.
Mislim da je većina onoga što smo ranije raspravljali i dalje relevantna.
Glavna tema je, naravno, zrelost.
Kako možemo obraniti naše građanske slobode i povratiti naša prava koja se neprestano erodiraju u nadolazećim godinama?
Da, prije nego što dam stvarni odgovor, želio bih izraziti svoj veliki optimizam, koji
proizlazi iz činjenice da je ovdje više od 500 ljudi.
I želio bih to malo pojasniti.
Zanima me tko od vas je iz Austrije? Možete li, molim vas, na trenutak ustati?
Svi iz Austrije, molim.
Da, to je prilično zanimljivo.
Za one koji ne dijele moju perspektivu, mislim da mogu vidjeti oko 90 posto. Hvala vam što ste ustali.
Ali sada, naravno, slijedi sljedeće pitanje.
Tko je putovao iz Lihtenštajna?
Želio bih poželjeti dobrodošlicu svima koji su ovamo došli iz Lihtenštajna. Hvala vam puno.
Hvala.
Mogu li onda pitati tko je prešao dug put iz Njemačke?
Molim vas, nakratko ustanite. Bravo, to je otprilike 50 iz Njemačke, a prije je bilo oko 30 iz Lihtenštajna.
A sada iz Švicarske. Molim one koji su ovamo došli iz Švicarske da ustanu na trenutak.
Bravo, da, u pravu si, hvala ti.
I to je prvi dio mog odgovora!
Jedan odgovor koji si svi možemo dati jest da nismo sami i da radimo zajedno.
Ova dvorana je prepuna ljudi iz Austrije, Lihtenštajna, Švicarske i Njemačke.
Ti si rješenje, mi smo svi rješenje, bravo!
Da bi se povezalo s pitanjem zrelosti.
Odgovorna osoba, objasnio sam, je netko tko je sposoban razumjeti posljedice svojih postupaka, ali i posljedice svojih propusta.
On zna da će mu, ako ne učini ništa, prava biti oduzeta u budućnosti, baš kao što su mu oduzeta u prošlosti.
Vidjeli smo da ljudsko dostojanstvo nije uklesano u kamen, iako je navodno zauvijek
utvrđeno u članku 1. Njemačkog osnovnog zakona.
To znači da moramo nastaviti aktivno braniti svoja prava i ne smijemo šutjeti.
To uključuje kristalno jasno razumijevanje onoga što nam je učinjeno u posljednje četiri godine.
Moramo shvatiti da smo bili sustavno obmanjivani, koordinirani i neprestano obmanjivani.
I moramo istaknuti da se čak i danas najviše državne vlasti i dalje drže ove mreže laži te i dalje progone
i sankcioniraju liječnike koji govore i čine ispravno.
I svi se moramo ujediniti protiv ovoga i aktivno pomoći tim liječnicima, tim hrabrim ljudima, našim glasovima! Hvala vam.
Identificirao sam stvarno hitan slučaj.
Hitnu situaciju spomenula je naša cijenjena kolegica, dr. Sharon, koja radi u psihijatriji za mlade.
I utvrdio sam hitnu situaciju u svojoj odvjetničkoj tvrtki.
Ljudi su mi zatrpavali sandučić i nisam mogao ni odgovoriti na e-poruke.
Tamo je bila proglašena izvanredna stanje jer je država prevarila cjelokupno stanovništvo i lišila ih temeljnih prava.
Moramo ovdje podići glas. Ni pod kojim okolnostima ne smijemo popustiti. To je polazna točka.
Također bih želio istaknuti kako ćemo to učiniti.
Postoji tisuću različitih načina.
Oni imaju svoj način. Oni imaju svoje okruženje. Oni imaju svoje snage i svoje vještine.
I nemoj misliti da postoji samo jedna peticija. Spomenut ću nekoliko peticija za trenutak.
Naprotiv, ti si rješenje. To je prva stvar koju sam htio reći.
U redu, sada mogu biti precizniji.
Možda kratko pitanje od vas?
To je vrlo zanimljivo.
Drugo kolo je zamišljeno više kao prezentacija, jer rješenja također zahtijevaju rigorozno objašnjenje.
Najviše, možda pitanje u vezi s temeljnim pravima, jer ste to upravo spomenuli.
Mnogi ljudi su sada doživjeli nevjerojatan stupanj rezignacije, ne samo u profesijama koje ste
spomenuli, nego, vjerujem, i među općom populacijom.
I mnogi nekako nisu mogli kognitivno obraditi činjenicu da im je rečeno jedno, a oni su percipirali nešto sasvim drugo.
Vjerujem da je to ponovno znatno potaknulo političku apatiju.
Radi li se više o povratu zrelosti i pronalaženju rješenja ili o obnavljanju povjerenja u politiku?
Ili je možda riječ o tome da se krene potpuno drugačijim putem i kaže: Ovdje više nemamo nikakvog
povjerenja u politiku, više ne vjerujemo ničemu što ona kaže.
Idemo svojim putem, da tako kažemo, umrežavanjem. Rad na terenu, što god to značilo.
Ne govorim o revolucijama ili nečemu sličnom.
Mislim samo na umrežavanje u smislu aktivnog građanskog otpora.
Koji je pristup?
Da, trenutna politika je odraz naših izbora, izbora naših sugrađana.
Dakle, moramo početi s našim bližnjima.
Mi smo narod. To znači uvjeriti naše sugrađane.
Nije naš posao vraćati povjerenje u politiku, nego birati političare kojima vjerujemo.
I moraju dokazati da su vrijedni našeg povjerenja.
To je polazna točka.
Zatim, u suštini, moramo shvatiti da:
Od Drugog svjetskog rata navikli smo da nam se dodjeljuju temeljna prava.
Da smo morali naporno raditi kako bismo izgradili temelje našeg prosperiteta.
Trebali smo samo završiti obuku i obavljati svoje poslove kompetentno i marljivo.
Ali nikada nije bilo upitno da smo morali izaći na ulice.
Nikad nam ne bi palo na pamet, barem meni ne, držati takve govore i prisustvovati skupovima.
Nažalost, morat ćemo nastaviti brinuti o njima dok ne vratimo svoja temeljna prava.
To znači da moramo napraviti paradigmički pomak.
Moramo povratiti naša temeljna prava zahtijevajući ih od političara. I to ćemo učiniti odozdo prema gore.
A sada ću biti vrlo konkretan.
Postoji određeni datum u vezi sa Svjetskom zdravstvenom organizacijom i izmjenama zdravstvenih propisa.
Spomenuo sam to ranije, 19. srpnja.
Ako naše vlade do tada ne budu uložile prigovor na ove izmjene – tj. ako ne dostave izjavu o prigovoru
WHO-u u Ženevi – te će izmjene postati pravno obvezujuće.
Tada će biti gotovo s preispitivanjem. Zatim će WHO to uzeti kao signal:
Da, slažu se s prošlošću. Sada moramo malo više zategnuti vijke.
To je poruka koja dopire do WHO-a.
To znači, prije svega, da možemo usmjeriti svoju energiju na to da političari na lokalnoj, općinskoj,
regionalnoj i nacionalnoj razini shvate da moramo zauzeti stav.
Postoje razne peticije: Ovdje u Austriji, u Vorarlbergu, jučer ju je predstavila gospođa koja to radi za Austriju.
U Švicarskoj imamo Saveza za slobodnu Švicarsku.
Također podržavam ovu akcijsku alijansu predavanjima i doprinosima.
Pokrenuli smo peticiju prije dva mjeseca.
Cilj ove peticije je poslati parlamentarcima, kada se u lipnju sastanu na ljetnoj sjednici – a o prilagodbama će se raspravljati
u Švicarskoj – signal kakav nikada prije nisu vidjeli.
Naime, 100.000 potpisa; ljudi koji kažu: Odbacite ove zdravstvene propise! Prvo želimo istragu!
To je jedan mogući korak, jedan mogući tijek djelovanja.
Moraš se čuti. Nikada nemoj misliti da je besmisleno.
Ne znam, Sharon je to upravo rekla.
Što bi se dogodilo – ne znamo što bi se dogodilo – da nitko nije izašao na ulice 2020., 2021. i 2022. godine.
Nikada ne dopusti nikome da ti kaže da je beskorisno!
Stotine tisuća njih bilo je na ulicama Beča.
I upravo s tom istom logikom moramo se dati čuti i razumjeti.
Sa svim mogućnostima koje imamo, a koje će na kraju biti uzete u obzir.
Pišite pisma, potpisujte peticije.
Usput, Akcijski savez za slobodnu Švicarsku također se može potpisati iz inozemstva.
I podijelite informacije s onima oko sebe.
Često od liječnika čujem da su ljudi koji pate od zdravstvenih problema vrlo otvoreni za
razumijevanje odakle ti problemi potječu i tko im može pomoći.
Dopustite da mi budemo ti koji će pružiti ovu pomoć.
I tako ćemo nastaviti pridobivati ljude na našu stranu.
Ne želim ti pokvariti zabavu i biti kvazitelj.
Samo kad ovdje govorimo o tim pitanjima, svi u ovoj prostoriji će slijepo pristati na ono što sada kažeš. I sve to ima smisla.
I mi smo ovdje u određenoj zajednici.
Naravno, kad kažeš tako nešto, to je kao bazen s lopticama.
Mislim, tamo nećeš pronaći nikakvu proturječnost.
To je sasvim u redu. Također je opravdano.
Jedini veliki problem je stigma, isključenje.
Svi koji ovdje sjede već su doživjeli ovo na takvim događajima. Ili velika većina, pretpostavljam.
I na kraju, i mi, jer pet godina nakon Korone, nažalost, svi smo još uvijek više-manje među sobom.
Dakle, postoji tiha većina koja, nažalost, trenutno i dalje odlučuje izbore. I ne možete doprijeti do njih.
Šarku su javni mediji.
Ključna točka je ova spirala šutnje u javnoj sferi, u raznim područjima, u kulturnom sektoru i drugdje,
gdje se sve što ovdje kažemo i učinimo i dalje gura u kut zavjere i u kut teoretičara zavjera.
A veliki izazov u svemu što govoriš je ovaj: kako probiti ovaj zid prema vanjskom svijetu?
Jer, iako to često ne želimo čuti, žalosna je stvarnost da smo marginalizirani kao neka vrsta sekte.
Iako, naravno, zapravo radimo s objektivnim činjenicama, s nepobitnim činjenicama.
Za razliku od druge strane: oni lažu, varaju i koriste lažne informacije.
Imamo stvarne informacije. Dezinformacije su na drugoj strani.
Ali u javnoj percepciji prikazuju nas kao da smo još uvijek 'ludi'.
Što se može učiniti da se iz toga izađe?
Jer vidim vrlo veliki problem – osobito u pogledu budućnosti – da se trenutno možda događa mnogo više
kako bi se promicala ova dezinformacija, ova cenzura.
Ključna riječ: EU, Zakon o digitalnim uslugama. Erwin ga je spomenuo na početku.
Što se može učiniti da se onima koji još nisu svjesni problema ispravno prenesu ono što ste sada sastavili?
Izvana našeg balona.
Ne mogu govoriti u ime svih. Ali u posljednje tri ili četiri godine uvijek sam nastojao slijediti jedno
načelo. Naime, gdje je protivnikov zid najslabiji?
I tamo sam dao sve od sebe. Dao sam sve od sebe. I nisam stao.
I zato nije podnesena samo kaznena prijava protiv Swissmedica, nego je izvršeno i potpuno ponovno izdanje 2.0.
Rekao sam cijelom timu: Uložit ćemo još više, učiniti ga još boljim, još oštrijim.
I održavamo konferenciju za medije kakva u Švicarskoj nikada prije nije viđena.
Usput, profesor Martin Haditsch također je bio ovdje i pomagao, kao i profesor Andreas Sönnichsen.
A najslabija točka u cijeloj ovoj mreži laži, koju možete nepobitno objasniti bilo kojem odgajatelju u vrtiću, bilo kojem
uredniku ili bilo kojem članu parlamenta u roku od minute – po mom mišljenju, u
kontekstu sve ove modificirane mRNA, jest sljedeća:
Nepobitno je i nesporno da u vrijeme uvođenja tih tvari nije bilo dostupnih studija kojima bi se utvrdili njihovi
srednjoročni i dugoročni učinci, osobito štetne nuspojave.
Po definiciji, to znači da je supstanca unesena naslijepo.
Studija faze 3 još nije dovršena. Provedena je u stvarnom vremenu.
To znači da je cijela opća javnost bila podvrgnuta eksperimentu.
To je ono do čega trebate doći u razgovoru:
Slažete li se sa mnom – pitajte svoje kolege – ili imate dokaze da su u prosincu 2020. podneseni
prijedlozi studija o utjecaju za tri, četiri ili pet godina?
Onda nam, molim vas, pokažite te dokaze.
– Ne postoji.
A sada slijedi pravni dio toga, na koji sam ranije samo ukratko ukazao, ali sam ga spomenuo.
Ovo je obavezno međunarodno pravo i obavezno ustavno pravo.
Ovo je apsolutna zabrana provođenja eksperimenata na ljudima bez njihove pune svijesti i pristanka, ukratko.
Minimalna količina ključnih informacija koju je trebalo dati ljudima bila bi: Žao nam je, ne znamo kakav će ishod biti.
To je eksperiment. Nadamo se da će biti dobro; vjerujemo da će biti dobro.
Međutim, ne možemo dati nikakva obećanja.
Trebao je biti dodijeljen minimum!
I do danas se ova ključna informacija potiskuje, a kamoli sve ostale informacije.
I to je za mene najslabija točka!
Najslabija točka, na koju bih vas zamolio da obratite pozornost ako ikada budete imali priliku sudjelovati u panel-raspravi,
pojaviti se na televiziji ili razgovarati s drugima.
Vi ste jedina osoba i osjećate veliki nervni pritisak, a onda djelujete nepobitno na
činjeničnoj razini i nepobitno na pravnoj razini.
To je moja preporuka, argument koji ti dajem.
Jer bi tada svijet mogao postati svjestan kakav je veliki zločin počinjen protiv svih. I onih koji su uzimali
supstance bez informiranog pristanka i onih koji su bili diskriminirani zato što ih nisu uzimali.
Pronađi svoju poziciju gdje kažeš: Ovo je moja prednost, gdje znam da je protivnikov zid
najslabiji ili da su naše karte najjače. I samo nastavi!
Sve su to, rekao bih, nevidljivi zidovi.
Prođi kroz njih. Prođi kroz njih i nastavi dalje, potpuno neuznemiren, miran, praktičan i duhovit.
To je također lijep završni komentar. Hvala vam puno.
Dragi gledatelji, daljnje izvještaje o ovom događaju u Dornbirnu već možete pogledati na HOCH2.TV.
Pronaći ćete poveznice ispod ovog programa.
Željeli bismo iskoristiti ovu priliku da zahvalimo HOCH2.TV na njihovoj izvrsnoj suradnji.