Patrik Baab - politolog a novinář - pracoval mnoho let pro veřejnoprávní televizi a byl velmi blízko
realitě války na východní Ukrajině, v Afghánistánu a jinde.
Na podzim roku 2023 vyšla vedle mnoha dalších knih i kniha "Na obou stranách fronty - Moje cesty po Ukrajině".
Proč nejdeš - jdi do války!
Těmito provokativními slovy chce Patrik Baab ve své emotivní básni donutit šestnáctiletého chlapce k zamyšlení.
Baab je člověk, který ví, o čem píše.
Theo, jak se šestnáctiletý mladík jmenuje, je normální teenager, který se rozhodl vstoupit do ozbrojených sil.
Je představitelem dalších lidí v jeho věku, kteří chtějí tento krok učinit.
Katastrofální je, že téměř všichni mají falešná očekávání.
Naivně naletěli inzerentům Bundeswehru.
Obratně využívají touhy mladých lidí po dobrodružství a jejich nadšení pro techniku, aby v
nich vzbudili zájem o kariéru v Bundeswehru.
Pak je tu absurdní válečná propaganda, která se nezastavuje ani ve školách.
To vše přináší ovoce.
Theo chce udělat něco pro mír a bránit svou zemi, jak vysvětlil televizní moderátorce Anne Willové.
"Jsem si vědom rizik," potvrdil v jejím programu.
Ale je tomu skutečně tak?
Patrik Baab o tom pochybuje.
Formou básně ho zve, aby s ním odcestoval do Doněcku.
Brutálně a otevřeně mu ukazuje hrůzy války.
Jeho poselství je jasné:
V jakémkoli vojenském konfliktu v současnosti nejde o ochranu vlasti!
Vojáci jsou spíše zneužíváni tahači za nitky, kteří jsou posedlí mocí a ziskem.
Aby mohli uskutečnit své cíle, házejí jejich pomocníci lidem písek do očí.
Provokují, štvou lidi proti sobě a v zákulisí si mnou ruce.
Nakonec lidem zůstane jen smrt, zkáza, utrpení a nekonečné slzy žalu.
Proč nejdeš - do války!
Strhující báseň, pocta míru...
Chcete dělat to, co se opravdu počítá?
Tak to udělejte!
Vstupte do Bundeswehru!
Chcete bránit západní hodnoty, naši svobodu, jako tehdy v Afghánistánu?
Tak běž!
Jsem starý. Nebudu ti bránit.
Chcete vědět, co znamená válka? Tak jdi!
Do války!
Chcete bránit svou zemi? Tak jdi!
Dovolte mi, abych vám řekl, že Rusové přicházejí, že Putin bude zítra u dveří, pokud ho od sebe dnes na Donbase neudržíme!
Věřte tomu, co vám říkají, neboť kdo nic neví, musí věřit mnohému, a kdo nevěří naší propagandě, dělá práci našich nepřátel!
Nechte se vyburcovat proti Rusům!
Jdi! Zavři oči a jdi!
Jděte tam, kde je černá země již nasáklá krví statisíců Ukrajinců a Rusů.
Jdi!
Tráva vyroste i nad vaší mrtvolou.
Pojďte se mnou do Doněcka, kde se i děti učí, co znamená válka,
kde tato válka nezačala v roce 2022, ale už v roce 2014, na Majdanu,
kde tato válka začala vraždami Pravého sektoru, co neslyšíte ve škole, ne na univerzitách.
Pojď se mnou do města, kde každý ví, co znamená žít v zóně smrti.
Tam, kde školáci o přestávce při zvonění zalezou pod stůl, protože se bojí dalšího bombového poplachu,
a kde v noci ve snech celý život sledují, jak smrt koná své dílo.
Pojďte se mnou do Mariupolu, kde je na zdi sklepa bílou barvou napsáno: Sdez Detje! Tady ještě žijí děti!
Ale sklep je vyhořelý.
Tady už nikdo nežije.
Pokud chceš zjistit, co znamená válka, přijď!
Pokud se mnou chcete jít na kontaktní linku, pojďte!
Přijďte, , pokud se chcete podívat skrz vypálené okenní jeskyně do propasti,
když se nemůžeš vyčůrat do příkopu, protože tam jsou motýlí miny,
, pokud se několik dní nemůžete umýt,
, když poslední příděl sežerou červi a už není co jíst ,
když ve vlhkých sklepích s dalšími špinavými a rozrušenými lidmi vylizuješ mastný kal z chladiče,
, pokud máte k pití pouze špinavou vodu,
, pokud z této špinavé a kontaminované vody dostanete úplavici,
, když se musíš vysrat nad hromosvodem, a , když nemůžeš najít trávu, aby sis utřel zadek,
, pokud nosíte stejné kalhoty první, druhý, třetí, čtvrtý, pátý den a stále se v nich hromadí staré, ztvrdlé výkaly,
když se v noci válíš v blátě v promočené vojenské bundě a když v zimě omrzneš na plošině v mrazivém přístřešku,
, když vši a blechy napadnou vaši zapáchající uniformu,
když se na vaší kůži živí nesčetné množství brouků, když dostanete svrab,
když vám studené, vlhké bahno, ve kterém stojíte den co den po kotníky, zmodrá kůži na noze a postupně vám noha uhnije,
, když amputované zakrvácené nohy leží na hromadě v hlíně,
Když krysy okusují mrtvoly
a vrány vyjídají oči a střeva mrtvých ,
, když uslyšíte pískání policistů,
, když vás honí po žebříku s vytaženou pistolí, prstem na spoušti a ze zákopu do kulometné palby, do minových polí,
, když k vám letí drony v roji,
když v noci nemůžeš spát, protože ranění trčí v zákopech z ostnatého drátu, naříkají a prosí o matku,
když se ve vojenské nemocnici svíjíte na špinavém prostěradle a svědí vás noha a chcete si ji podrbat,
ale už nemáš nohu, protože ti ji amputovali,
pokud ti jen fantomová bolest připomíná, že jsi kdysi měl nohu, z níž je teď jen pahýl v obvazu, který prokrvácel,
, když střely míří na váš telefon a dosáhnou svého cíle v chladné geometrii,
když z tvého brnění zbude jen roztavený kov, když shoříš v ohnivé kouli o teplotě 1400 stupňů,
pak víte, co znamená válka.
Tak do toho!
Ochutnejte svobodu a dobrodružství!
Jdi a staň se hrdinou!
Jdi, když moc a média drží pohromadě jako smůla a síra.
Polož život za ty, kdo tě tam posílají, ale sami tam nejdou!
Nelitujte se! Jdi!
Jděte na smrt těm, kdo pronášejí projevy k lidem v televizních diskusních pořadech, kdo zůstávají na jevišti nebo v
bunkru a posílají své vlastní děti do posledního letadla za oceán, přesvědčení transatlantisté, jakými jsou.
Do toho! Když padnete, burza poroste! Tak do toho!
Ale nejdřív se na ně podívejte, jak sedí za svými stoly v redakcích a míchají šálky s kávou,
mudlové, kteří neposílají své děti ani do příkopu, dobře se na ně podívejte,
hasbardeurs a shellackers ve vládě, kteří chtějí dodat Taurus, ale pomočí se při prvním výstřelu z brokovnice,
podívejte se na ně, šéfové brnění bouchají zátky od šampaňského, zatímco ostatní vykrvácejí ze svých zbraní .
Podívejte se na ně pozorně.
Těmto lidem se prostě musíte podívat do tváře.