Patrik Baab - politológ a novinár - dlhé roky pracoval pre verejnoprávne médiá a bol veľmi blízko k
realite vojny na východnej Ukrajine, v Afganistane a inde.
Na jeseň 2023 vyšla popri mnohých ďalších knihách aj kniha "Na oboch stranách frontu - moje cesty po Ukrajine".
Prečo nejdeš - choď do vojny!
Týmito provokatívnymi slovami chce Patrik Baab vo svojej emotívnej básni prinútiť 16-ročného chlapca k zamysleniu.
Baab je človek, ktorý vie, o čom píše.
Theo, ako sa 16-ročný chlapec volá, je normálny tínedžer, ktorý sa rozhodol vstúpiť do ozbrojených síl.
Je zástupcom ostatných v jeho veku, ktorí chcú urobiť tento krok.
Katastrofou je, že takmer všetci majú falošné očakávania.
Naivne naleteli inzerentom Bundeswehru.
Šikovne využívajú túžbu mladých ľudí po dobrodružstve a ich nadšenie pre techniku, aby ich zaujali pre kariéru v Bundeswehri.
Potom je tu absurdná vojnová propaganda, ktorá sa nezastavuje ani na školách.
To všetko prináša ovocie.
Theo chce urobiť niečo pre mier a brániť svoju krajinu, ako vysvetlil televíznej moderátorke Anne Willovej.
"Som si vedomý rizík," potvrdil v jej programe.
Ale je to naozaj tak?
Patrik Baab o tom pochybuje.
Formou básne ho pozýva na cestu do Donecka.
Brutálne a otvorene mu ukazuje hrôzy vojny.
Jeho posolstvo je jasné:
V akomkoľvek vojenskom konflikte v súčasnosti nejde o ochranu vlastnej krajiny!
Vojaci sú skôr zneužívaní ťahačmi za nitky posadnutými mocou a ziskom.
Aby mohli realizovať svoje ciele, ich pomocníci hádžu ľuďom piesok do očí.
Provokujú, podnecujú ľudí proti sebe a v zákulisí si mädlia ruky.
Ľuďom nakoniec zostane len smrť, devastácia, utrpenie a nekonečné slzy smútku.
Prečo nejdete - do vojny!
Strhujúca báseň, pocta mieru...
Chcete robiť to, čo sa naozaj počíta?
Tak to urobte!
Vstúpte do Bundeswehru!
Chcete brániť západné hodnoty, našu slobodu, ako vtedy v Afganistane?
Tak choďte!
Som starý. Nezastavím ťa.
Chcete vedieť, čo znamená vojna? Tak choď!
Do vojny!
Chcete brániť svoju krajinu? Tak choď!
Dovoľte mi povedať vám, že Rusi prichádzajú, že Putin bude zajtra pri dverách, ak ho dnes neodradíme od nás na Donbase!
Verte tomu, čo vám hovoria, lebo kto nič nevie, musí veľa veriť, a kto neverí našej propagande, robí to pre našich nepriateľov!
Nechajte sa vyburcovať proti Rusom!
Choď! Zavri oči a choď!
Choďte tam, kde je čierna zem už nasiaknutá krvou státisícov Ukrajincov a Rusov.
Choď!
Tráva vyrastie aj nad vašou mŕtvolou.
Poďte so mnou do Donecka, kde sa aj deti učia, čo znamená vojna,
kde sa táto vojna nezačala v roku 2022, ale už v roku 2014, na Majdane,
kde sa táto vojna začala vraždami Pravého sektora, čo nepočujete v škole, nie na univerzitách.
Poď so mnou do mesta, kde každý vie, čo znamená žiť v zóne smrti.
Kde sa školáci plazia pod stolom, keď zazvoní na prestávku, pretože sa boja ďalšieho bombového poplachu,
a kde v noci vo svojich snoch celý život sledujú, ako smrť koná svoje dielo.
Poďte so mnou do Mariupola, kde je na stene pivnice bielou farbou napísané: Sdez Detje! Tu ešte žijú deti!
Ale pivnica je vyhorená.
Tu už nikto nežije.
Ak chceš zistiť, čo znamená vojna, príď!
Ak chceš ísť so mnou na kontaktnú linku, poď!
Príďte, , ak sa chcete pozrieť cez vypálené okenné jaskyne do priepasti,
keď sa nemôžete vymočiť do priekopy, pretože sú tam motýlie míny,
, ak sa nemôžete umyť celé dni,
, keď poslednú dávku zjedli červy a už nie je čo jesť ,
keď ste vo vlhkých pivniciach s ďalšími špinavými a zúfalými ľuďmi a vylizujete mastný kal z chladiča,
, ak máte na pitie len špinavú vodu,
, ak dostanete úplavicu z tejto špinavej, kontaminovanej vody,
, keď sa musíš vysrať nad bleskom a , keď nemôžeš nájsť trávu, aby si si utrel zadok,
, ak máte na sebe tie isté nohavice prvý, druhý, tretí, štvrtý, piaty deň a stále sa v nich zhromažďujú staré, stvrdnuté výkaly,
keď sa v noci váľaš v blate v premočenej vojenskej bunde a keď v zime omrzneš na plošine v mrazivom prístrešku,
, keď vši a blchy napadnú vašu zapáchajúcu uniformu,
keď sa na vašej pokožke živia nespočetné množstvá chrobákov, keď dostanete svrab,
keď vám studené, vlhké blato, v ktorom stojíte deň čo deň po členky, zmodrie pokožku na nohe a postupne vám zhnije,
, keď amputované, zakrvavené zákopové nohy ležia na hromade v špine,
Keď krysy ohlodávajú mŕtvoly
a vrany vyjedajú oči a črevá mŕtvych ,
, keď počujete pískanie policajtov,
, keď ťa naháňajú po rebríku s vytiahnutou pištoľou, prstom na spúšti a z priekopy do guľometnej paľby, do mínových polí,
, keď k vám priletia drony v húfe,
, keď v noci nemôžete spať, pretože ranení uviazli v zákopoch s ostnatým drôtom, stonajú a prosia o svoju matku,
keď sa krútite na špinavom prestieradle vo vojenskej nemocnici a svrbí vás noha a chcete si ju poškrabať,
ale noha ti nezostala, pretože ti ju amputovali,
ak vám len fantómová bolesť pripomína, že ste kedysi mali nohu, z ktorej je teraz len pahýľ v obväze, ktorý prekrvácal,
, keď strely zamieria na váš telefón a dosiahnu svoj cieľ v chladnej geometrii,
, keď z tvojho brnenia zostane len roztavený kov, , keď zhoríš v ohnivej guli pri 1400 stupňoch,
potom viete, čo znamená vojna.
Tak do toho!
Ochutnajte slobodu a dobrodružstvo!
Choď a staň sa hrdinom!
Choď, keď moc a médiá držia spolu ako smola a síra.
Dajte svoj život za tých, ktorí vás tam posielajú, ale sami tam nejdú!
Neľutuj sa! Choď!
Choďte na smrť za tými, ktorí prednášajú reči ľuďom v televíznych diskusných reláciách, ktorí zostávajú na javisku
alebo v bunkri a posadia vlastné deti do posledného lietadla za oceán, presvedčení transatlantisti, akí sú.
Choď! Ak padneš, burza vzrastie! Tak choďte!
Ale najprv sa pozrite na nich, ako sedia za svojimi stolmi v redakciách a miešajú svoje šálky s kávou,
mudrci, ktorí neposielajú svoje deti ani do priekopy, dobre sa na nich pozrite,
hašterivci a ostreľovači vo vláde, ktorí chcú dodať Taurus, ale pri prvom výstrele z pušky sa pomočia,
pozrite sa na nich, šéfovia brnení, ktorí pukali zátkami od šampanského, zatiaľ čo ostatní vykrvácali zo svojich zbraní .
Pozrite sa na ne pozorne.
Stačí sa im pozrieť do tváre.