Патрик Бааб – политиколог и новинар – годинама је радио за јавне медије и био је веома близу
стварности рата у источној Украјини, Авганистану и другде.
У јесен 2023. године, међу многим другим књигама, објављена је "Са обе стране фронта – моја путовања у Украјину".
Напред онда – идите у рат!
Овим провокативним речима Патрик Бааб настоји да натера шеснаестогодишњака да размишља у својој емотивној песми.
Бааб је неко ко зна о чему пише.
Тео, како зову овог 16-годишњег младића, је обичан тинејџер који је одлучио да се придружи оружаним снагама.
Он тиме представља и друге своје вршњаке који би желели да предузму овај корак.
Фатална мана: скоро сви имају лажна очекивања.
Они су наивно наседали на тактике Бундесвера за регрутацију.
Они вешто искориштавају жеђ младих за авантуром и ентузијазам према технологији како би их
инспирисали да се определе за каријеру у оружаним снагама.
Поред тога, ту је апсурдна ратна пропаганда, која се чак ни пред школама не зауставља.
Све ово доноси плодове.
Тео жели да учини нешто за мир и да брани своју земљу, како је објаснио телевизијској водитељки Ен Вил.
"Свестан сам ризика", тврдио је он у њеној емисији.
Али да ли је то заиста случај?
Патрик Бааб сумња у то.
У поетској форми он га позива да отпутује у Доњецк.
Тамо он брутално и отворено му показује ужасе рата.
Његова порука је јасна:
У било каквом војном сукобу, тренутни приоритет није заштита сопствене земље!
Напротив, војници се злоупотребљавају од стране похлепних за власт и опседнутих профитом марионетских манипулатора.
Да би постигли своје циљеве, њихови помоћници сипају песак у очи људима.
Они провоцирају, подстичу људе једне против других и у тајности трљају руке.
На крају, оно што остаје народима је смрт, пустош, патња и бескрајне сузе туге.
Ајде онда – у рат!
Дирљива песма, омаж миру...
Да ли желите да урадите оно што је заиста важно?
Онда то уради!
Придружите се британској војсци!
Желите да браните западне вредности, нашу слободу, као што сте то учинили у Авганистану?
Иди онда!
Ја сам стар. Нећу ти стајати на путу.
Желиш да знаш шта рат значи? Онда иди!
Иди на рат!
Хоћеш да браниш своју земљу? Онда иди!
Нека ти кажу да Руси долазе, да ће Путин сутра бити на вратима, ако га данас не држимо ван Донбаса!
Верујте ономе што вам говоре, јер они који ништа не знају морају много да верују, а они који не
верују нашој пропаганди раде посао наших непријатеља!
Дозволи себи да будеш нагнан против Руса!
Иди! Затвори очи и крени!
Иди тамо где је црна земља већ натопљена крвљу стотина хиљада Украјинаца и Руса.
Иди!
Трава ће израсти и преко твог мртвог тела.
Хајде са мном у Доњецк, где чак и деца уче шта рат значи,
где овај рат није почео 2022, већ већ 2014, на Мајдану,
где је овај рат почео убиствима које је починио Десни сектор, о чему не чујете у школи, ни на универзитету.
Хајде са мном у град, где сви знају шта значи живети у зони смрти.
Где ђаци пузе испод својих клупа када звони за одмор, јер се плаше следећег упозорења на бомбашки напад,
и где, ноћу, у својим сновима, они виде смрт како обавља свој посао током целог живота.
Пођи са мном у Мариупољ, где на зиду подрума белом бојом пише: Sdez Detje! Овде још увек живе деца!
Али подрум је изгорео.
Овде више нико не живи.
Ако желиш да знаш шта рат значи, онда дођи!
Ако желиш да дођеш са мном до линије контакта, хајде!
Хајде, , ако желиш да погледаш у бездан кроз изгореле шупљине прозора,
ако не можеш да мокриш у каналу јер су тамо миниране лептире,
ако не можеш да се переш данима,
када је поједена последња порција црва и нема више ничега за јести ,
када лижеш масну чорбу из система за грејање у влажним подрумима са другим прљавим и ментално поремећеним људима ,
ако имаш само прљаву воду за пиће,
ако добијеш дизентерију од ове прљаве, загађене воде,
када мораш да се опустиш изнад громовског зрака и када не можеш да нађеш траву да обришеш дупе,
ако и даље носиш исте гаће први, други, трећи, четврти, пети дан и у њима се накупља стари, очврсли измет,
када лежиш у прљавштини ноћу у промоченом војном паркану и када те ухвати смрзавање зими на кревету у ледено хладном склоништу,
када вас вошеви и буве заробе у вашој смрдљивој униформи,
када се безброј буба храни на твојој кожи, када добијеш шигељ,
Када хладна, влажна блато у којој стојите до чланака дан за даном претвори кожу на вашим стопалима у
плавосиву и постепено узрокује труљење ваших стопала,
када ампутиране, крваве ноге рововске леже на гомили у земљи,
када пацови гризу лешеве
и врани изједају очи и црева мртвих ,
када чујеш судијски свирач,
када те гоне са опуштеним пиштољем, прстом на обарачу, уз лествицу и из рова у митраљезачку ватру, у минирана поља,
када вам дронови лете ка вама у јату,
Када ноћу не можете да спавате јер су рањеници заглављени у бодљикавој жици и стонећи и плачући за својим мајкама,
Када се вијете на прљавом чаршафу у болници и сврби вас стопало и желите да га погребете,
али више нема стопала јер вам је нога ампутирана,
када те само бол из призрака подсећа да си некада имао ногу , где је сада само остатак ноге умотан у крвљу натопљену завој,
када ракете закључају на твој телефон и достигну своју мету са хладном геометријом,
када од твог оклопа остане само растопљени метал, када се сагориш у ватреној кугли на 1.400 степени,
онда ћеш знати шта рат значи.
Па иди!
Осетi тај укус слободе и авантуре!
Иди и постани јунак!
Иди, када власт и медији држе заједно као лепак.
Дај свој живот за оне који те тамо шаљу, али сам тамо не иди!
Не сажаљивај се! Иди!
Иди на смрт за оне који држе популистичке говоре у телевизијским ток-шоуима, који остају иза линија или у својим
бункерима и стављају своју децу у последњи авион преко океана, чврсти трансатлантисти какви јесу.
Иди! Ако паднеш, берза ће порасти! Па иди!
Али прво погледајте их, како седе иза својих писаћих столова у уредничким канцеларијама и мешају кафу у шољицама.
фалећи уста који не би послали своју децу у ровове, добро их погледајте,
Кладионици и преваранти у влади који желе да испоруче Таурус, , али се упишу на први пуцањ.
Погледај их, шефове оклопа који пуштају чепове шампањца док други крваре до смрти на свом наоружању.
Добро их погледај.
Само погледај лице овог типа.