Kako bi ostvarila ciljeve Programa zaštite klime za 2030., njemačka vlada želi brzo
unaprijediti širenje energije vjetra na moru.
U tom kontekstu takozvana offshore vjetroelektrana, odnosno vjetroturbine smještene na moru uz obalu,
izgrađene su i i dalje se grade u Sjevernom moru.
Na primjer, 33 kilometra od otoka Norderney nalazi se morski vjetroelektran s gotovo 100 vjetroturbina, od
kojih je svaka visoka 125 metara i teška oko 1.000 tona.
Kako bi se energija vjetra s morskih vjetroelektrana prevezla na kopno, nekoliko istofriških otoka – uključujući
Norderney, Baltrum i Langeoog – doslovno se reže na pola.
To je zato što će se horizontalno bušenje koristiti za bušenje preko otoka na dubini od nekoliko metara
kako bi se "prošlo kroz" kabele za napajanje ispod otoka.
Za tu svrhu na Baltrumu je planiran 15 metara širok koridor, što zasigurno neće učiniti strukturu pješčanog otoka stabilnijom.
Sljedeći olujni plimni val mogao bi nanijeti razorne posljedice.
Otočani se također boje da bi bušenje moglo oštetiti podzemni sloj slatke vode, koji je važan za opskrbu pitkom vodom.
Ovaj je leća vrlo osjetljiva. Opskrba vodom više ne bi bila zajamčena, a otoci bi u suštini postali nenastanjivi.
Samo je Baltrum povezan s kopnom vodovodnom cijevi.
Dakle, kako u praksi izgleda "zelena" električna energija?
Na istočnoj plaži Baltruma, gdje su se rijetke pješčane ptice do sada mogle neometano razmnožavati, trenutno (od lipnja 2025.)
nalazi se mnoštvo strojeva, vozila i građevinskog materijala.
Osim toga, veliki brodovi za bušenje usidreni su u Waddenu moru. Ovo je tek početak.
Kad god nakon 2030. budu dovršeni svi potrebni građevinski radovi, koji su uključivali stravično krčenje šuma, električna
energija će se prenositi iz Sjevernog mora u južnu Njemačku.
Iako nije bilo bune takozvanih klimatskih aktivista za zaštitu okoliša, planirano bušenje kod otoka Borkum na
Sjevernom moru radi vađenja prirodnog plina naišlo je na žestoke prosvjede aktivista pokreta Fridays For Future.
Ovdje je njihov fokus na zaštiti Wadden Sea i europskog cilja dovesti morsko okruženje u dobro stanje.
Zašto se ovi ciljevi ne primjenjuju i na izgradnju morskih vjetroturbina?
Ali je li ova električna energija zaista "zelena"?
U teoriji, offshore vjetroturbine trebale bi moći proizvesti dvostruko više električne
energije nego usporedive kopnene vjetroturbine.
Međutim, rotori stoje kad je vjetar prejak, kao i zbog agresivnog slanog morskog zraka, što
rezultira znatno višim troškovima održavanja i popravaka.
Uz to dolaze i veliki gubici snage koji nastaju pri prijenosu električne energije na tako velike udaljenosti:
Jedan posto snage se izgubi na svakih 100 km kabela.
To bi bilo do deset posto gubitka do trenutka kad struja stigne na jug.
Portal Baltrum-Online također ističe da:
"Trebat će godinama prije nego što zelena električna energija bude zaista 'zelena'!"
Teški uvjeti gradnje i prijevoza materijala na otvorenom moru, poput visokog mora, oluja i dubina vode do 35 metara, bili su i
ostaju veliki izazov koji zahtijeva ogromnu količinu energije.
Trebat će godine da se nadoknadi ova potrošnja energije, a neki čak vjeruju da će postrojenja tada morati ponovno
biti rastavljena – iako nije jasno kako bi to funkcioniralo.
Morski vjetroelektrani također predstavljaju rizike za prirodu. Evo samo nekoliko primjera:
Zbijanje temelja pilotima ima štetne učinke na morske sisavce i ribu, gube se važna područja za
hranjenje i narušavaju se migracijske rute ptica selica.
Održivost koju promiče Agenda 2030 stoga se pokazuje kao potpuna suprotnost.
Proširenje offshore vjetroelektrana s ciljem proizvodnje električne energije za jug je perfidno rasipanje resursa i
nepromišljeno uništavanje prirode u korist nekoliko profiterâ.
Ovo je pravo lice Agende 2030. Pogledajte i sljedeće programe: