A 2030-ig szóló éghajlatvédelmi program céljainak elérése érdekében a német kormány gyorsan
szeretné előmozdítani a tengeri szélenergia elterjedését.
Ebben az összefüggésben az Északi-tengeren tengeri szélerőműparkokat, azaz a partoktól távol eső
tengerben elhelyezett szélturbinákat építettek és építenek.
Például Norderney szigetétől 33 km-re található egy tengeri szélerőműpark, amely közel 100 szélturbinával rendelkezik,
amelyek mindegyike 125 m magas és körülbelül 1000 tonna súlyú.
Annak érdekében, hogy a tengeri szélerőművekből származó szélenergiát a szárazföldre szállítsák, több
kelet-fríziai szigetet - köztük Norderney, Baltrum és Langeoog - szó szerint átvágnak.
Ennek oka, hogy vízszintes fúrással több méter mélyen átfúrják a szigeteket, hogy a
sziget alá "lőhessék" az elektromos kábeleket.
A Baltrumon erre egy 15 méter széles folyosót terveznek, ami biztosan nem teszi stabilabbá a homokos sziget szerkezetét.
A következő viharhullám pusztító áldozatokat szedhet.
A szigetlakók attól is tartanak, hogy az ivóvízellátás szempontjából fontos földalatti
édesvíz-lencse is megsérülhet a fúrás következtében.
Ez az objektív nagyon érzékeny. A vízellátás többé nem lenne biztosított, és a szigetek elvileg lakhatatlanná válnának.
Baltrumot egyedül egy vízvezeték köti össze a szárazfölddel.
Hogyan néz ki a "zöld" villamos energia a gyakorlatban?
Jelenleg (2025 júniusától) számos gépet, járművet és építőanyagot tárolnak a Baltrum keleti partján, ahol
korábban ritka parti madarak zavartalanul költöttek.
Ezenkívül nagy fúróhajók horgonyoznak a Watt-tengeren. Ez még csak a kezdet.
Ha valamikor 2030 után minden szükséges építési intézkedés befejeződik, a természet horrorisztikus kivágásával, az
áramot az Északi-tengerből Dél-Németországba fogják vezetni.
Miközben az úgynevezett klímaaktivisták nem kiáltanak fel a környezetvédelem érdekében, a "Fridays For Future" kampányolói
hevesen tiltakoznak az Északi-tengeri Borkum szigeténél tervezett, földgáz kitermelésére irányuló fúrások ellen.
Itt a Wadden-tenger védelmére és a tengeri környezet jó állapotának helyreállítására
irányuló európai célkitűzésre összpontosít.
Miért nem vonatkoznak ezek a célok a tengeri szélturbinák építésére is?
De vajon ez az áram legalább tényleg "zöld"?
Elméletileg a tengeri szélturbináknak kétszer annyi villamos energiát kellene
termelniük, mint a hasonló szárazföldi turbináknak.
A rotorok azonban a gyakran túl erős szél, valamint az agresszív sós tengeri levegő miatt leállnak, ami jelentősen
magasabb karbantartási és javítási költségeket eredményez.
Ehhez jönnek még a nagy energiaveszteségek, amikor a villamos energiát ilyen nagy távolságokra szállítják:
A vezeték 100 km-enként a teljesítmény egy százalékát veszíti el.
Ez akár tíz százalékos veszteséget is jelentene, amíg az áram eljut délre.
A "Baltrum-Online" portál továbbra is tájékoztatást nyújt:
"Még évekbe telik, mire a zöld áram valóban "zöld" lesz!
A nyílt tengeren történő építés és szállítás nehéz körülményei, például a nagy tenger, a viharok és az akár 35
méteres vízmélység, nagy erőfeszítést jelentettek és jelentenek, ami óriási energiát emészt fel.
Évekbe telik, mire ez az energiafogyasztás kiegyenlítődik, sőt egyesek szerint addigra az erőműveket le
kell szerelni - bár nem tudni, hogyan fog ez működni.
A tengeri szélerőművek veszélyeket is rejtenek a természetre nézve. Itt csak egy válogatás:
Az alapok cölöpözése káros hatással van a tengeri emlősökre és a halakra, fontos táplálkozóhelyek vesznek
el, és a vándormadarak vonulási útvonalai is sérülnek."
A 2030-ig szóló menetrendben propagált fenntarthatóság tehát éppen az ellenkezőjét jelenti.
A szélerőművek elterjesztése a nyílt tengereken a déli áramtermelés érdekében az erőforrások aljas pazarlása és a
természet kíméletlen pusztítása néhány haszonleső javára.
Ez a 2030-ig tartó menetrend valódi arca. Lásd még a következő programokat: