For å nå målene i klimaprogrammet for 2030 ønsker den tyske regjeringen å få fart på utbyggingen av vindkraft til havs.
I denne sammenhengen har det blitt og blir det bygget havvindmølleparker i Nordsjøen, det vil si
vindturbiner som er plassert i havet utenfor kysten.
For eksempel finnes det en havvindpark 33 km utenfor øya Norderney med nesten 100 vindturbiner,
som hver er 125 m høye og veier rundt 1000 tonn.
For å transportere vindkraften fra havvindparkene til fastlandet blir flere østfrisiske øyer - deriblant
Norderney, Baltrum og Langeoog - bokstavelig talt gjennomskåret.
Årsaken er at det skal bores horisontalt gjennom øyene på flere meters dyp for å "skyte" strømkabler under øya.
På Baltrum er det planlagt en 15 meter bred korridor for dette, noe som neppe vil gjøre sandøyas struktur mer stabil.
Den neste stormfloen kan komme til å kreve en ødeleggende pris.
Øyboerne frykter også at den underjordiske ferskvannslinsen, som er viktig for
drikkevannsforsyningen, kan bli skadet av boringen.
Denne linsen er svært følsom. Vannforsyningen ville ikke lenger være garantert, og øyene ville i praksis bli ubeboelige.
Baltrum er alene forbundet med fastlandet via en vannledning.
Så hvordan ser "grønn" strøm ut i praksis?
Mange maskiner, kjøretøy og byggematerialer er for tiden (per juni 2025) lagret på den østlige stranden i Baltrum,
der sjeldne strandfugler tidligere kunne hekke uforstyrret.
I tillegg ligger store boreskip for anker i Vadehavet. Dette er bare begynnelsen.
Når alle nødvendige byggetiltak er gjennomført en gang etter 2030, med fryktelige naturinngrep, skal
strømmen kanaliseres fra Nordsjøen til Sør-Tyskland.
Mens det ikke er noe ramaskrik fra såkalte klimaaktivister for å beskytte miljøet, protesterer "Fridays For
Future"-aktivister voldsomt mot planlagt boring etter naturgass utenfor Nordsjø-øya Borkum.
Her er fokuset på beskyttelse av Vadehavet og det europeiske målet om å gjenopprette det marine miljøet til en god tilstand.
Hvorfor gjelder ikke disse målene også for bygging av havvindmøller?
Men er denne strømmen i det minste virkelig "grønn"?
I teorien skal havvindmøller kunne produsere dobbelt så mye strøm som sammenlignbare turbiner på land.
Rotorene står imidlertid stille når det ofte blåser for mye, og på grunn av den aggressive, saltholdige sjøluften, noe som fører
til betydelig høyere vedlikeholds- og reparasjonskostnader.
I tillegg kommer de store effekttapene ved transport av strøm over så lange avstander:
Én prosent av kraften går tapt per 100 km linje.
Det vil si et tap på opptil ti prosent frem til strømmen når sør.
Portalen "Baltrum-Online" fortsetter å gi informasjon:
"Det vil ta mange år før grønn strøm virkelig er "grønn"!
De vanskelige forholdene ved bygging og transport av materialene på åpent hav, som tung sjø, stormer og vanndybder på opptil 35
meter, var og er en stor innsats som koster enormt mye energi.
Det vil ta mange år før dette energiforbruket er utlignet, og noen mener til og med at systemene må demonteres
innen den tid - selv om man ikke vet hvordan dette skal skje.
Havvindmølleparker innebærer også farer for naturen. Her er bare et utvalg:
Pelerammingen av fundamentene har skadelige effekter på sjøpattedyr og fisk, viktige beiteområder går
tapt og trekkfuglenes trekkruter blir forstyrret."
Den bærekraften som propaganderes i 2030-agendaen, viser seg dermed å være det stikk motsatte.
Utbyggingen av vindkraft på åpent hav for å produsere strøm til Syden er et perfidt sløseri med ressurser og en hensynsløs
ødeleggelse av naturen til fordel for noen få profitører.
Dette er Agenda 2030s sanne ansikt. Se også følgende programmer: