Sada dolazimo do eksplozivnog intervjua u kojem naš najbolji Kla.TV dopisnik i voditelj Dan postavlja
duboka pitanja uglednom edukatoru Patricku Woodu u SAD-u.
Još jednom treba učiniti vidljivom izuzetno opasnu vezu između umjetne inteligencije,
ili skraćeno AI, i našeg svakodnevnog života.
Također će se raspravljati o neobičnim metodama i programima štednje Roberta F. Kennedyja, Donalda Trumpa i
Elona Muska, kao i o globalnoj migrantskoj krizi, koja se očito koristi za unapređenje nadzora.
Sljedeći intervju detaljnije razmatra prilično novi pojam tehnokracije, pitajući ko stoji iza njega i kako je
moguće da ona odjednom dobija na značaju širom svijeta.
Dan svojim pitanjima pokušava razjasniti šta pojedinci mogu učiniti povodom toga.
Ali prvo, hajde da još jednom pogledamo karijeru Patricka Wooda, kojem bismo se željeli toplo zahvaliti što je ovdje s nama!
Patrick Wood, rođen u Sjedinjenim Američkim Državama 1947. godine, je školovani ekonomista, finansijski analitičar i pisac.
On je autor knjige Technocracy on the Rise: The Trojan Horse of Global Transformation i koautor knjiga The Trilateralists Who
Control Washington, tomovi 1 i 2, objavljenih krajem 1970-ih.
Wood je vodeći stručnjak za elitnu Trilateralnu komisiju, njene politike i njene uspjehe u stvaranju
samoproglašenog Novog međunarodnog ekonomskog poretka, koji čini srž održivog razvoja na globalnom nivou.
On je također vodeći i kritički stručnjak za održivi razvoj, zelenu ekonomiju, Agendu
21, Agendu 2030 i historijsku tehnokraciju.
Patrick Wood je česti govornik i gost u radijskim programima u Sjedinjenim Američkim Državama.
Njegovo trenutno istraživanje usmjereno je na tehnokraciju, transhumanizam i scientizam te na to kako
oni mijenjaju globalnu ekonomiju, politiku i religiju.
Njegova tema danas je: "Utrka ka umjetnoj superinteligenciji".
Patrick, hvala ti što si nam se danas pridružio. Zaista je čast!
Je li (tehnologija za) AZK – Konferenciju protiv cenzure – spremna? – Da, gospodine. U redu. Onda krenimo!
Patrick, drago mi je što si ovdje i što ovo možemo podijeliti s međunarodnom publikom.
Međutim, počet ću s prilično ozbiljnom primjedbom.
Pitanje je: Da li se suočavamo s potpunim digitalnim ropstvom?
U ovom trenutku, čini se da je tako.
Mogu govoriti samo za Ameriku, ne za bilo koju drugu zemlju. Pa, možda i za Kinu.
I Evropa ima svoje probleme s ovim također.
Ali u Americi smo na rubu digitalnog ropstva.
Zanimljivo je da je naš ministar zdravlja, Robert F. Kennedy Jr., nedavno bio na nacionalnoj televiziji i rekao da želi da svi u
Americi za četiri godine imaju nosivi zdravstveni uređaj koji prikuplja sve vaše podatke i šalje
ih na vaš iPhone ili šta god već, a zatim u oblak.
Ovo su vrlo uznemirujuće stvari, znaš.
Vidimo da se takve stvari trenutno dešavaju svuda.
Dakle, da, zaista smo na rubu digitalnog ropstva.
Da. Znaš, za ovaj intervju sam zabilježio citat s tvoje web stranice, nešto što je rekao Robert F. Kennedy.
Citim: "Vjerujemo da su prenosivi uređaji ključni za agendu 'Učinimo Ameriku ponovo zdravom'" – kraj citata.
Proveo sam svoj prvi intervju za Kla.TV s Robertom F. Kennedyjem u decembru 2019.
Iznad svega, ovaj čovjek mi se učinio populističkim buldogom, koji se bori protiv establišmenta, spreman srušiti
farmaceutsku industriju i raditi za nas. Kada su ga oni dobili?
Teško je reći. Kad ljudi odu u Washington, D.C., volim reći da im je um zamagljen.
I oni mijenjaju svoje ponašanje i svoja gledišta. Ovo se ne događa naglo.
Ali to možete primijetiti kod gotovo svakog političara kojeg smo poslali u Washington D.C. u posljednjih 50 godina.
Dobri ljudi idu u Washington. I vraćaju se kao ne tako dobri ljudi.
Kad govoriš o ponašanju... Mislim na neke likove koje smatramo dijelom 'duboke države'.
Uzmimo Elona Muska, na primjer, ili Klausa Schwaba, ili čak Donalda Trumpa.
Čini se da ovi ljudi uživaju u onome što rade.
Oni igraju ulogu ili imaju veliki dio u tome.
Ali čini se da se Trumpu to zaista sviđa.
Ali kad pogledaš Roberta F. Kennedyja Jr... Ne znam koliko sam fotografija njega vidio pored
nasmijanog Trumpa ili nekog drugog. I izgleda kao da pati.
Da. Da, i ja sam to vidio.
Da. Dakle, vi ste stručnjak za tehnokraciju i napisali ste nekoliko knjiga o toj temi.
Da, zaista.
Već smo o ovome razgovarali, ali imamo mnogo novih gledalaca iz cijelog svijeta.
Naša francuska publika raste. Naša ruska publika raste.
Možda niste upoznati sa riječju.
Znam da je teško to sažeti ukratko.
Ali biste li mogli dati novajlijama kratak pregled?
Šta je tehnokracija? Koji su joj ciljevi? I zašto je toliko važno znati o njoj?
Da, sada ima skoro 100 godina.
Izvorno je izumljeno na Univerzitetu Columbia u New Yorku, da tako kažem.
Tada je to bio progresivan think tank. I danas je takav.
Ali su inženjeri i naučnici na ovom univerzitetu odlučili stvoriti potpuno novi ekonomski sistem. I posvetili su mu se.
Nazvali su ga ekonomskim sistemom zasnovanim na resursima.
Ovo bi trebalo regulirati energijom, raspodjelom i potrošnjom energije.
I tokom godina vidjeli smo ga pod drugim imenom, možda pod 'Agendom 21'.
Trilateralna komisija ga je nazvala Novi ekonomski poredak, Svjetski ekonomski poredak, Agenda 2030 itd.
Imamo 'pametan' rast u Americi.
Ovo su iste riječi, isti koncept za tehnokraciju, historijsku tehnokraciju.
I vidimo ekonomske resurse u središtu. Energija je također uvijek u središtu.
To nije zabrinjavajuće. Zabrinjavajući je aspekt definicija koju su koristili kada su je uveli 1932. godine...
Sve se vrtjelo oko 'nauke o društvenom inženjeringu' ('primijenjene društvene nauke',
doslovno nauka o društvenom inženjeringu) .
To je bila njena prva izjava: 'nauka o društvenom inženjeringu'.
Šta bi to moglo značiti? To očigledno ima značaj danas. Jer to vidimo svuda.
Ljude sada, na primjer, manipuliše umjetna inteligencija.
A uz, na primjer, političke sisteme koji pokušavaju utjecati na ponašanje ljudi ("nudging" na engleskom znači nešto poput
"blagog poticanja"; poticanje ljudi da donose bolje odluke).
Sjećaš li se da je u Engleskoj postojala 'Nudge Unit'?
Ova institucija je pokušala uvjeriti ljude da promijene svoje mišljenje o nečemu.
To je nauka o "socijalnom inženjeringu". Danas je sveprisutna.
I upravo to ti zapravo remeti razmišljanje.
Da. Kada govorimo o nagovaranju i društvenom inženjeringu, možda nije iznenađujuće da se naša
najpoznatija škola novinarstva također nalazi na Columbia.
Da. Tako je.
Šta su Zbigniew Brzezinski i njegova Trilateralna komisija imali s oblikovanjem ove tehnokratske ere u kojoj danas živimo?
Koji su bili njihovi ciljevi? I šta je, u suštini, njihov krajnji cilj?
Prvi cilj je bio upravljati svjetskim resursima za vlastitu korist, prvenstveno daleko od nas.
Daleko od nacionalne države, daleko od pojedinaca.
I morate razumjeti da je, kada je Brzezinski pisao svoju knjigu Između dvaju doba, s podnaslovom "Američka uloga u tehnetroničkoj
eri" (1970), to bila zamjenska riječ za tehnokraciju.
Ali treba imati na umu da je Brzezinski bio profesor na Univerzitetu Columbia kada je napisao ovu knjigu.
On je... Ne znam je li u tom trenutku imao stalno radno mjesto, ali bio je perspektivan
profesor političkih nauka i pisao je o tehnokraciji.
Dakle, očito je postojala veza između tehnokracije 1930-ih i onoga što je Brzezinski čuo u hodnicima Univerziteta Columbia.
Kad je Rockefeller čuo za ovaj koncept, shvatio je da će mu omogućiti da dođe do resursa cijelog svijeta.
A njegov problem u to vrijeme, kao predsjednika Chase Manhattan Bank, bio je da će novac na kraju presušiti.
A ako se monetarni sistem sruši, šta bi se imalo kao bis?
Kako možete osigurati svoju imovinu? – Pa, morate imati kontrolu nad svojim resursima.
Ako imate resurse, nije važno koji novčani sistem imate u tom trenutku, jer svi žele resurse da bi živjeli.
U ovom trenutku možete dobiti bilo kakvu korist od svih.
To je bila, da tako kažemo, igra za akumuliranje resursa.
Vidjeli smo ovo tokom godina, širom svijeta, a ne samo u Americi.
Uloženi su izvanredni napori da se svjetski resursi otmu državama-nacijama i prenesu u neku vrstu globalnog povjereničkog
fonda, ako hoćete, kojem pristup imaju samo te divovske korporacije kako bi proizvodile robu i usluge za našu potrošnju.
I ne smijemo zaboraviti poznatu izjavu koju je Klaus Schwab dao prije nekoliko godina, kada je
još bio predsjednik Svjetskog ekonomskog foruma:
U 2030. godini nećete posjedovati ništa, a ipak ćete biti sretni.
Većina ljudi se već susrela s ovom izrekom.
Ali šta je htio reći time: "Nećeš ništa posjedovati"?
To je bio dio cjelokupnog koncepta. Oni ne žele da posjeduješ ništa.
Oni nikada nisu željeli da bilo šta posjeduješ.
Još 1932. godine, kada se tehnokracija prvi put pojavila, a zatim ponovo s Agendom 21,
prava na vlasništvo bila su na klimavim nogama.
I sada smo se vratili na početak. Ljudi poput Klausa Schwaba upozoravaju nas da ćemo
u nekom trenutku više ništa ne posjedovati.
Ali on kaže da ćemo biti sretni. Ne brini, budi sretan.
Govoriš o globalnom zajedničkom fondu povjerenja.
Želio bih znati postoje li neke zemlje, premijeri, vlade ili predsjednici koji su zaista napustili ovaj sistem?
Mislim, u vijestima su Rusija, Kina i Iran prikazani kao osovina zla, naši stvarni neprijatelji.
Ali ako pogledate resurse samo ove tri zemlje, s njima biste gotovo mogli pokrenuti globalnu ekonomiju.
Ali ako su zaista ostavljeni po strani, onda bi se moglo zaključiti da ne mogu nametnuti svoju volju jer
će oni, u Istočnoj i Srednjoj Aziji, ratovati protiv nas. Ali da li su i oni na našoj strani?
Odgovor je da, jer je Agenda 21 bila sastavljena 1992. godine, gotovo svaka zemlja na svijetu ju je potpisala.
Iz nekog razloga, svi su željeli dio toga.
I siguran sam da većina njih u tom trenutku nije znala šta će im to na kraju značiti.
Ipak su se složili i dozvolili da se tada izvrši redizajn.
Organizacije poput većine nevladinih organizacija (NVO) direktno su išle u zemlje i gradove
kako bi ih transformirale u održive gradove.
Uveli su smjernice o 'pametnom' rastu i Internetu stvari.
Sistem nevladinih organizacija (NVO), ekosistem Ujedinjenih nacija koji obuhvata cijeli svijet, proširio
se direktno u gradove i zajednice širom zemlje i svijeta kako bi sproveo politike Agende 21.
Odatle se to potom proširilo na nacionalni nivo. Upletali su se u to.
A neko je ovdje tvrdio da bi predsjednik Trump mogao, na primjer, povući nas iz Svjetske zdravstvene
organizacije ili možda čak i u potpunosti iz Ujedinjenih naroda.
Sve je to u redu, ali je ova cijela politika ukorijenjena i ukopana širom Amerike.
I u svakom gradu, čak i u gradu u kojem se upravo nalazimo, postoji plan klimatske akcije zasnovan na UN-ovoj dogmi.
Tako je svijet bio natopljen ovim stvarima od vrha do dna.
I to su učinili bez da su ih tražili. Učinili su to kao dobrovoljni program.
To je također potpuno nevjerovatno. Rekli su: pa, ne moraš to raditi, ali ako to učiniš, bit ćeš sretan, ili tako nešto.
I ljudi kažu: 'Oh, to zvuči dobro. Hajde da to samo uradimo'.
Da, ne mislim da su ovi programi došli od ljudi. Mislim da su došli negdje drugdje.
Da, apsolutno. Apsolutno.
Ovdje je sigurno bilo nekih poticaja, i vršen je pritisak.
Naravno. Kad god grad vidi dva konsultanta u sivo-prugastim odijelima iz neke konsultantske organizacije, poput organizacije
za održivi razvoj ili bilo koje druge, znaš da bi jednostavno trebao zatvoriti vrata. Čak ih ni ne puštajte unutra!
Ali ako stanu na vaša vrata i dopustite im da govore, dat će vam 50 razloga zašto biste trebali koristiti
njihove savjetodavne usluge za provedbu Agende 21 i održivog razvoja u vašoj zajednici.
A neki od njih su zaista zlonamjerni. Ali tako su iskrivili društveno tkivo u našoj zemlji, a
vjerovatno i u drugim zemljama širom svijeta.
Da. Trebali bismo biti vrlo skeptični prema strancima.
Kada osnovamo neprofitnu organizaciju ili pokret koji nam koristi, zvona za uzbunu bi
trebala zazvučati čim se pridruži neko izvana.
U redu.
Znaš li o čemu upravo razmišljam? Mislim da je to kao u Rimskom Carstvu, gdje su lokalnu politiku, na primjer u
Britaniji, vodili neki Rimljani jer su izvršavali naredbe.
Nisu imali nikakve veze s lokalnim stanovništvom.
I razmišljam o političkim snagama u zemlji.
Zašto sezajska policija mora dovoditi ljude iz Filadelfije, zatim Čikaga, zatim New Yorka, a potom Los Angelesa, na primjer?
Oni ne žele lokalnu vlast, ne pravu lokalnu vlast.
Da, apsolutno ste u pravu. Vidimo to širom zemlje; moglo bi se reći da je to obrazac, možda i širom svijeta.
Koristite vanjske resurse kako biste mogli nametnuti što god želite na ovo mjesto.
Koristite druge resurse kako ne bi shvatili da im neko maše.
I kako su, zaboga, zemlje i lokalne zajednice pristale predati svoje resurse međunarodnom konglomeratu?
Evo primjera iz Japana. Grad u kojem živim već 20 godina prenio je svoja vodna prava na francusku kompaniju.
To uopće nema nikakvog smisla. Ali to je dio cijelog plana, zar ne?
Da, tačno. To je to.
Rekao bih da ponekad, kao u vašem primjeru, stanovnici te zemlje vjerovatno nemaju pojma šta se dogodilo.
Da, to je tačno.
I jednog dana se probude i pitaju se ko sada naplaćuje više (novca) za njihovu vodu, ili zašto ona više nije ista kao prije.
I onda shvate da ih je neko prevario.
Sjećaš li se da je, kad se planirao novi, veliki građevinski projekat, ovaj zakon o korištenju zemljišta stupio
na snagu i da si morao postaviti veliki znak ako si šetao negdje u šumi i planirao se neki projekat?
Svako ko je želio nešto tamo izgraditi morao je postaviti veliki natpis i obavijestiti javnost da će o tome biti
javna rasprava i da bi bilo bolje da se nešto kaže sada.
Ali stvari poput ovog primjera s vodom... Ne, ne žele to nikome objaviti dok ne bude prekasno.
Upravo tako. Zanimljivo je da su određene stvari prenesene od Ujedinjenih nacija na
lokalne zajednice kao dio paketa održivosti.
Jedan od njih bio je međunarodni građevinski propisi. To nisu bili lokalni propisi.
Bazirani su na međunarodnim standardima i bili su potpuno odbojni ljudima u zajednicama.
Ipak, jednostavno su usvojeni.
Rekao si: Kraj rasprave, imat ćeš ovaj standard.
Izgradit ćete svoje kuće i zgrade u skladu s ovim standardima.
To je sve poludjelo jer nije bilo prolaza.
Recimo da imaš tu malu stvar koju ne smiješ imati, moraš to riješiti prije nego što se useliš.
Prvo su ljude uznemiravali zbog nevažnih stvari, i to ih je izluđivalo.
Ovo je primjer kako su vanjski faktori utjecali na sve ove zajednice u Americi i širom
svijeta da usvoje ove nove standarde gradnje.
Da. Ako biste mogli sažeti ili predstaviti ovaj vanjski utjecaj u simbolu, rekao bih da je to ovaj
kružni duga koji predstavlja 23 cilja održivosti.
Vidio sam poslovne ljude, ljude u vladi, u školama, školskim okruzima i administracijama kako nose takve dugine značke.
Kad se vratite u Japan, gradilišta, čak i ona privatna, često imaju tu dugu i sve ciljeve navedene ispod nje.
I mislim da su ovi vjerovatno, kao što kažeš, podložni određenim ograničenjima...
Bože dragi, apsolutno.
Da, moraš pročitati svaku rečenicu da bi saznao o čemu se radi.
Prva rečenica ne daje pravu definiciju, ali ako nastavite čitati tekst, pronaći ćete sitna slova i pomisliti: "Sveti bove!"
U ovom trenutku to je jednostavno potpuno represivno.
Pa, znaš, njihova agenda je nekako prisutna, ali moraš pažljivo pogledati tekst da bi je prepoznao.
Da. Na vašoj web stranici uspoređujete Trumpov "Big Beautiful Bill" (Zakon o jednom velikom prekrasnom zakonu, Trumpov zakon za
povećanje vojnih izdataka i širenje novih tehnologija umjetne inteligencije, koji je stupio na snagu 4. jula 2025.) s
Patriotskim zakonom nakon 11. septembra. Kako se oni uspoređuju?
Pa, u ovom novom zakonu su za sisteme nadzora dodijeljene milijarde dolara.
I o ovome se u Americi ne raspravlja mnogo, iako bi trebalo.
Uvode se novi programi za analizu i konsolidaciju svih informacija naše vlade u baze podataka umjetne inteligencije.
Kompajlirao i analizirao Palantir.
...sabrano od strane AI. A onda će Palantir već biti glavni igrač u ovoj oblasti.
U DOGE-u pod vodstvom Elona Muska, cilj uopće nije bio štedjeti novac, već prvenstveno usmjeriti tokove podataka agencija u AI.
Da.
Kako se sada ispostavilo, uspjeli su.
Sve velike agencije imaju protok podataka koji se usmjerava u AI, ali Palantir sada sastavlja sveobuhvatan sistem kako bi
sve to objedinio u jedan veliki, prekrasan nadzorni sistem.
Da. I sada…?
Ovo će nadmašiti Patriot Act i učiniti da izgleda kao plašljiv napredak.
Da. I dok smo već kod štednje:
Imam konzervativne prijatelje, Trumpove pristalice, koji mi nakon najnovijih vijesti o rezovima
ili ukidanju programa kažu: Zar to nije sjajno?
Ali ih ne zanimaju super skupe stvari.
Ne vjerujem da će uopće smanjiti vojni budžet.
I ne mislim da se oni zaista bave tim tvrdnjama.
Ne. Mislim, socijalno osiguranje, zdravstveno osiguranje (Medicare), zdravstveni program
(Medicaid) i bombe koje gradimo nastavit će se graditi.
Da, rekao sam od samog početka, kad je DOGE predložen, da se uopće nije radilo o štednji novca.
Nikada neće biti o štednji novca.
Ne radi se o razaranju ili ukidanju vladinih agencija same po sebi, nego o korištenju
umjetne inteligencije za kontrolu naše vlade.
Tčka. I to se upravo dogodilo.
Da.
I to je i dalje slučaj.
Da. Da. Da. Vraćajući se na temu ovih licemjernih ušteda – nedavno sam slušao javni radio ovdje u SAD-u , i
citirali su Marca Rubija (američkog državnog sekretara).
A Rubio je bio iznerviran ljudima koji su kritikovali vladu što je ukinula sve te programe, a jedan od
programa je imao neke veze s međunarodnim..., ne znam.
Imamo agencije širom svijeta koje prikupljaju informacije i utvrđuju postoje li
određene opasnosti ovdje i tamo, a one su ukinute.
A onda se pojavio Rubio i rekao da je to samo pitanje smanjenja masnoće i otpada i njihovog uklanjanja.
I istovremeno se budžet Američke službe za imigraciju i carinu (ICE) povećava sa 15 milijardi
na 150 ili 170 milijardi? Kakvo je to smanjenje?
Upravo tako. Nema nikakvih rezova.
Da, koliko puta smo to čuli u posljednjih 50 godina?
Svaki predsjednik imenovan ili izabran od najmanje 1970. godine rekao je istu stvar.
Mi ćemo izbaciti sve nepotrebno, učiniti vladu efikasnijom i uštedjeti novac po svakoj mjeri, a oni su svi propali.
Za mene to pokazuje da oni nikada nisu namjeravali.
Ispravno.
Ali je bilo lako to prodati javnosti, da je to bio razlog da glasaju za njih, da teže sljedećoj trijadi, razumiješ?
Dakle, niko nije uspio, i sada neće uspjeti, jer to od samog početka nikada nije bila namjera.
Namjera je oduvijek bila integrirati umjetnu inteligenciju u rad naše vlade.
Ovo je ogromna stvar koju ne treba podcijeniti.
Koliko, koliko ovih gigantskih podatkovnih centara, ovih energetski gladnih, prevelikih podatkovnih
centara za umjetnu inteligenciju je izgrađeno širom zemlje?
Imamo ovdje u Mesi, Arizona, nekoliko takvih, gdje možete vidjeti Facebook, Google i
Amazon sa svojim ogromnim centrima za podatke.
Pa, oni se postavljaju širom zemlje.
U Teksasu postoji veliki objekat. Memphis ima veliki objekat.
U području Washingtona, D.C. i Arlingtona nalazi se veliki broj podatkovnih centara. Za šta se ti podatkovni centri koriste?
Oni nisu tu samo da biste imali svog omiljenog chatbota koji odgovara na sva vaša pitanja. To uopće nije poenta.
Poenta je prvenstveno prikupiti podatke, odnosno ogromne količine podataka koje potječu
sa vladinih web stranica i svih javnih vlasti.
Ne možeš ni zamisliti, a tu su još i svi finansijski podaci sa Wall Streeta i tako dalje.
Svi ovi podaci se usisavaju u AI.
A svrha svih ovih podatkovnih centara, samog razvoja softvera, od OpenAI-ja i Groka, itd., i X.AI...
Ovi programi su uspostavljeni i već su aktivno angažirani u prikupljanju podataka od naše vlade i društva u cjelini.
Da. Kad govoriš o centrima za podatke, podsjeća me na zatvore.
Nešto poput toga.
Zato što sam spomenuo ovo povećanje budžeta Američke imigracijske službe sa 15 milijardi na 150 ili 170 milijardi.
Čuo sam ljude kako pričaju o tome za šta će se novac koristiti. Naravno, koristit će se podaci o vještačkoj inteligenciji.
A onda će to, vjerujem, iskoristiti za 170.000 ICE službenika koji će pretraživati zemlju.
Vidjet ćete ih u supermarketima, školama, parkovima, na igralištima i u vladinim zgradama. To kaže radijska reportaža.
Zamislite, sam reporter je na javnom radiju rekao da stvaraju digitalnu policijsku državu. To me je šokiralo.
Zašto nam upravo NPR, glasnogovornik vlade, govori kako stvari zaista jesu?
U pravu si. Napetost između starih i novih sistema može se vidjeti svuda.
Kada Klaus Schwab govori o Velikom resetovanju, to podrazumijeva da sve što se resetuje pripada starom sistemu.
Ispravno.
Ali će se pojaviti novi sistem koji će biti još gori od starog.
Ali, vidiš, stari sistem se ruši, ruši ga ljudi poput Donalda Trumpa.
A stari programi i ostaci starog sistema, poput raznolikosti, jednakosti i integracije i
kulturnog marksizma, sve je to jednostavno nestalo.
Novi sistem se zasniva na ovoj tehnokratskoj ideji...
... kontrolirati sve odozgo do dolje, pa sve do svakog zamislivog aspekta života – putem umjetne inteligencije.
I to je novi sistem.
Dio Trumpovog "Big Beautiful Bill" prikazuje 6 milijardi... Usput, Big Beautiful Bill... –
jesi li primijetio da su napisali 6 umjesto B?
Vidio sam to. To je zanimljivo...
I njih je troje. Da.
Ovo je rezultat inicijative "Build Back Better" tokom Bidenovog mandata.
Izgradi bolje. Da.
Tri B – malim slovima molim (bbb).
U svakom slučaju... Trumpov "Veliki lijepi zakon" izdvaja 6 milijardi funti za tehnologiju nadzora na granici.
Zatim je Europski parlament upravo glasao za biometrijsku graničnu kontrolu za sve posjetitelje koji ulaze u EU.
Zatim su tu ogromne svote za američke imigracijske vlasti koje sam već spomenuo.
U kojoj mjeri je ova migrantska kriza izgovor za promoviranje nadzornog društva?
Zanimljivo je da je cijelo ovo pitanje migracija prvenstveno pokrenuto podrškom člana
Trilateralne komisije po imenu Peter Sutherland.
On je iz Škotske ili Irske, mislim.
I bio je važna faca u Trilateralnoj komisiji.
Postao je posebni predstavnik Ujedinjenih nacija za migracije.
Da.
On je prvobitno putovao u sve zemlje. To je bilo prije nekoliko godina.
Otišao je u sve zemlje Evrope i uvjerio ih da odrede kvote za broj izbjeglica koje su bile spremne primiti u svoje zemlje.
I onda je iznenada počela migracija. I sve te zemlje koje su mislile: "Pa, potpisat ćemo nešto,
šta god da je, nije ništa strašno potpisati kvotu."
Ali onda je započela migracija u te zemlje, a Ujedinjene nacije su ih držale odgovornima za
pridržavanje sporazuma koje su tada potpisale.
A onda su se usmjerili na Ameriku, jer je naša južna granica potpuno otvorena za sve te imigrante.
I bilo mi je iznenađujuće. (Peter Sutherland je, usput, umro tek prije nekoliko godina.) Bilo mi je toliko iritantno
vidjeti drskost koju je pokazao kad su se stvari stvarno zahuktale, posebno u Švedskoj i Ujedinjenom Kraljevstvu.
On je išao okolo i tiranizirao ove zemlje:
Ne smanjujte svoje kvote! Ne smijete to učiniti!
Potpisali ste sporazum. Morate se pridržavati sporazuma.
Nažalost, prihvatili su uznemiravanje i u suštini su samo nastavili s tom politikom.
Samo pogledaj gdje je Evropa sada! Isto se ovdje događa.
Od samog početka bila je to trostrana politika, koju je naprijed gurao neko poput Petera Sutherlanda.
U redu. A kad kažete da je taj paternalizam prihvaćen, onda su vlade prihvatile situaciju koja je bila
suprotna njihovim interesima, interesima njihove zemlje, interesima birača, interesima naroda.
I ne znam bih li uopće izabrao riječ 'prihvatiti'.
Rekao bih da su bili prisiljeni na to. A ti ljudi na vrhu lako se mogu prisiliti da donesu takve odluke.
Vjerujem da su bili ucjenjivani. Vjerujem da sistem ima polugu utjecaja nad njima.
Možeš li reći išta o ovom nedavnom nestanku u ovom kontekstu?
Ili bih radije rekao, na najnoviji pokušaj sprječavanja daljnjeg ispitivanja Epsteinovih dosjea?
To je voda pod mostom. Sve je sada gotovo.
To je stvarno to. Vjerovatno su od početka bili odsutni.
Žao mi je što opet ponavljam ovu otrcanu temu.
Trilateralna komisija nije mrtva. I dalje vrlo dobro funkcioniše.
Ispravno.
Ali moraš zapamtiti da je Jeffrey Epstein bio član Trilateralne komisije.
Prije svega, on je bio njen štićenik. On je njen problem od kojeg se treba riješiti.
Ali ko ima tako dugačak rukav da može ometati državne institucije poput Ministarstva pravde,
Ministarstva unutrašnjih poslova ili bilo koje druge vlasti?
Ko ima dovoljno utjecaja da vrati pritisak i spriječi da se ovo dogodi?
Tvrdio bih da je negdje usput Trilateralna komisija bila ta koja je vršila taj pritisak.
To je prvenstveno bio njen problem. I niko nikada ne može razumjeti zašto je Epstein uopće bio član
Trilateralne komisije, jer on zapravo nije ništa doprinio.
Uvijek su imali nekoliko medijskih mogula. Bilo je tu visokoprofilnih advokatskih kancelarija, visokih
političara i izvršnih direktora kompanija iz cijelog svijeta.
Znaš, oni zaista moćni ljudi.
Žao mi je, ali Jeff Epstein nikada nije imao takav utjecaj.
Imao je puno novca. Tokom karijere je zaradio puno novca, ali u suštini je bio majstor u ucjenjivanju.
To je jedino što je mogao ponuditi iz perspektive Trilateralne komisije.
On je bez sumnje bio majstor u ovome. To je neosporno.
Hoćemo li ikada vidjeti ove informacije? Nikada.
To se neće dogoditi. Trilateralna komisija i drugi ljudi koji su se možda pojavili u filmovima to neće dozvoliti.
U redu. Dakle, nećemo imati zadovoljstvo saznati ove informacije, ko je bio na listi itd.
Ali možemo reći ovo: ljudi, ako vas to ne navede da posumnjate u svoju vladu, ako vas to ne
frustrira, ako vas to konačno ne navede da kažete:
U redu, oni nisu na našoj strani, pa šta još treba?
Barem bismo sebi trebali dopustiti da budemo inspirisani da razmišljamo u ovom smjeru.
U redu. Jednom si govorio pred publikom u crkvi.
Vidio sam video. Bio je pred kršćanskom publikom. I citirao si Otkrivenje.
To nije tačan citat, ali si rekao da će Antikristo doći kao nešto privlačno i privlačno. I
počeo sam razmišljati o vještačkoj inteligenciji.
U subotu imamo doručak uz proučavanje Biblije u mojoj lokalnoj crkvi.
I tu je stručnjak za računare, i svake sedmice kaže: "Slušajte šta možete uraditi s
vještačkom inteligencijom, to je nevjerovatno."
I razgovarao je s mojim sinom, koji trenutno razmišlja koju profesiju želi savladati, i rekao je:
Ne, nemoj postati programer, jer će uskoro postati zastario.
Programiranje će uskoro preuzeti AI, čime će se eliminisati potreba za skupim, intenzivnim
programerskim kursevima koji traju godinama.
I jedna od stvari koje smo uradili s njegovom sposobnošću korištenja AI bila je ovo: neću ulaziti u detalje.
Ali je bio jedan čovjek koji se suočavao sa ozbiljnim krivičnim optužbama. Suočavao se s dugom zatvorskom kaznom.
I ovaj stručnjak u našoj grupi pronašao je način da upotrijebi umjetnu inteligenciju za
pisanje sudskog pisma kojim bi branio ovog čovjeka.
I to je on učinio. Bio je to vrlo dobar pismo.
A onda smo pitali AI da li može pisati pisma sudu u ime javnosti.
A umjetna inteligencija je napisala sva ova pisma s različitim kategorijama i temama.
A sve što smo trebali učiniti bilo je potpisati. I tip je pušten.
Vau, kakvu primamljivu i privlačnu stvar je AI učinio za nas.
A riječ koju ste upotrijebili u svom govoru ovim ljudima je apsolutno prikladna.
Zato što si upotrijebio savršenu riječ, naime "osvojiti".
Rekli su, i citiram: "AI će se koristiti za porobljavanje cijelog svijeta" – koristit će ga Antikrist da porobi cijeli svijet.
I sviđa mi se ovaj izbor riječi jer ga možemo koristiti za moderni pojam bondagea.
U modernom smislu, očarati, nadahnuti, privući, začarati, ali i u doslovnom izvornom smislu zarobiti nekoga.
To se dešava s AI, zar ne?
To je zaista slučaj. I postoji još jedan aspekt toga.
AI ima toliko aspekata koje se mogu istražiti.
A jedan od njih je definitivno religijskog karaktera.
To je novi koncept boga umjetne inteligencije. To je zaista zanimljivo.
U prošlosti, na primjer u Starom zavjetu, ali i danas, bogovi koje su ljudi stvorili sastojali su se od izrezbarenih slika, kamenih
figura i statua. I nijedna od tih stvari nije mogla govoriti.
Čak je i Bog žalio zbog ovih bogova Starog zavjeta:
"Imaš oči koje ne mogu vidjeti, imaš uši koje ne mogu čuti," itd.
Ali odjednom u AI-u postoji slika boga, AI bog.
Ovo je vjerski sistem u kojem se AI sve više smatra Bogom.
I sama će reći da je Bog. To je zapanjujuće.
Ako na trenutak razmislite: po prvi put u historiji ovaj idol može govoriti, čuti, vidjeti, govoriti različitim jezicima,
reći bilo šta na svim jezicima svijeta istovremeno, ako želi.
I to je druga vrsta idola.
Nikada nismo vidjeli ništa slično. To će revolucionirati cijeli svijet.
Mislim da će za nekoliko, zaista vrlo malo godina, to biti zaista velika stvar.
I bit će zamka za duše ljudi.
Sada ulazimo u dubinu; postaje duhovno.
Patrick, ovo je naš treći intervju i već sam ti ovo ranije postavio.
Postavio sam vam ovo pitanje na kraju svakog intervjua.
Ovaj put ću ga malo izmijeniti i dati vam citat nakon što postavim pitanje, a zatim možete odgovoriti.
Pitanje također dolazi od mog uredničkog menadžmenta u Njemačkoj i Švicarskoj, naravno.
Šta obični građani mogu praktično učiniti da se bore protiv tehnokratije?
I pronašao sam citat, ne znam odakle potiče. Bio je u mom okviru za citate i glasi:
Antidot za autoritarnu, tehnokratsku svjetsku dominaciju mora biti lokalni otpor i odbacivanje svake tehnologije
koja nas može porobiti. Da li biste se složili s ovim?
Vjerovatno. Mislim da to nisam rekao.
Rekao sam nešto slično u jednom trenutku. Akcija se mora poduzeti na lokalnom nivou – ne na nacionalnom ili državnom nivou.
Vaša jedina akcija treba biti unutar vaše zajednice: prvo stupite u kontakt sa svojim susjedima, a zatim s lokalnim vlastima.
Ovo su jedine osobe iznad vas koje vam, da tako kažemo, mogu ponuditi zaštitu od ovoga.
Da.
Nažalost, kao što sam ranije spomenuo, gradovi širom svijeta su odavno pod vlašću ovog
ludila. To ne znači da ih se ne može uvjeriti.
Nitko ne želi to učiniti. Ali možete se suočiti s tim ljudima i uvjeriti ih da se trebaju brinuti o vama tamo gdje živite.
A kad to urade... Toliko je toga što bi mogli učiniti, ali građani moraju preuzeti inicijativu, znate.
U redu, u redu. Baš jutros sam rekao svom tehničaru, svom tonskom inženjeru, pomalo zamišljeno: "Da, to je dobar citat."
A onda sam izvadio svoj pametni telefon i pokazao mu ga.
I također sam govorio o drugoj tehnologiji koju koristimo i koja se može koristiti protiv nas.
Svidio mi se njegov odgovor, jer je rekao: "AI je u redu, sve dok je koristimo samo za njeno vlastito uništenje."
Slažem se i s tim.
U redu. Patrick, kako naša publika može saznati više o tebi? Koja je adresa tvoje web stranice?
technocracy.news/en. Sve možete pronaći tamo.
Moja uvodna obuka o tehnokraciji dostupna je tamo, a postoji i niz članaka kojima možete pristupiti.
To je zaista zapanjujuće. Već skoro 18 godina radim ovo i prikupio sam bogatstvo informacija o temi tehnokracije.
Volio bih da više ljudi dođe i 'pije iz izvora'.
U redu.
Mislim da nam ova konferencija daje razlog za optimizam u tom pogledu.
Nadam se.
Hvala vam puno što ste došli. I veliki aplauz za Patricka Wooda iz Technocracy.News. Hvala vam puno!
Hvala!
Hvala, hvala! Divni Dane, divni Patricku Woodu!
Vidimo da smo još uvijek nepismeni u ovoj oblasti.
Postavili ste temelje za praćenje razvoja umjetne inteligencije.
Hvala vam što ste pružili ovaj divan uvid.
Želimo vam sve najbolje! Zbogom. Zbogom.