Generell informasjon om lovbestemmelser og AZK-reglene finner du på slutten av presentasjonen
Nå kan vi vende oss til våre første talere fra utlandet.
Jeg vil gjerne fortelle deg en kort bakgrunnshistorie.
I 2008 hadde flere sveitsiske medier overskriften "Konspirasjonsteoretikere
kjemper mot biometriske pass". Det var oss.
Tagesanzeiger har rapportert om dette.
Galler Tagblatt skrev: "Slike grupper oppfører seg ofte på en verdensfjern måte og lider av frykt for forfølgelse".
SRF -Rundschau legger til: "Sasek mener at brikken i passet bare er et første skritt. Før eller senere
vil brikken til og med bli implantert under huden".
Nå, 17 år senere, kjære dere, vil professor Daniel Brody fra universitetet i Okinawa i Japan fortelle oss om planer, praksiser
og prosesser som til og med driver frem forvandlingen av hele mennesket fra et naturlig, suverent
vesen til en syntetisk og kontrollert livsform.
Ikke bare en brikke under hånden. Han innvier oss også i mekanismene, metodene og måtene
mennesket, hele mennesket, skal forandres i sitt vesen.
Han vil heller ikke la oss være uvitende om hva slags mennesker som jobber med hvilke selskaper for å realisere
disse skrekkvisjonene, disse skrekkplanene og -prosessene.
Takk, professor Broudy, for at du delte din verdifulle kunnskap med menneskeheten i dag på den 21. AZK.
Men først en kort biografi.
Prof. Daniel Brody, født i 1964 i USA, har en doktorgrad i anvendt psykolingvistikk og erfaring som bildeanalytiker.
Han foreleser om emner som spenner fra retorikkens kommunikasjonsteori til
språklig komposisjon og retorisk grammatikk.
Brody var dekan ved Graduate School of Intercultural Communication ved Okinawa Christian University i Japan.
Han er for tiden professor i anvendt lingvistikk.
Forskningen hans fokuserer på lyder, symboler, tegn, bilder og farger, og hvordan disse brukes av maktsentra som verktøy
for å forme kunnskap og påvirke folks oppfatninger og følelser.
Han er medredaktør av "Propaganda in Focus", medredaktør av "The Propaganda Model of Today, Filtering Perception and
Consciousness" og medforfatter av "Okinawa under Occupation", McDonaldisation and Resistance to Neoliberal Propaganda".
Et utvalg av hans vitenskapelige arbeider finnes på ResearchGate, den globale databasen
for forskere fra alle vitenskapelige områder.
Professor Daniel Brody er tilknyttet arbeidsgruppen for propaganda og den globale krigen
mot terror som ble utløst av 11. september.
Prof. Broudy snakker i dag om transhumanisme og posthumanisme.
Hvem er det som streber etter dette, og hvor står vi i dag når det gjelder utvikling?
Tusen takk for invitasjonen og den varme velkomsten!
Og hilsener fra Japan.
Hvordan sier du: "God morgen"!
Vi sier: Ohayo gozaimasu! Yoroshiku onegai shimasu! og "yoroshiku onegai shimasu", som betyr "Vær snill og vær hyggelig".
Jeg vet ikke om det finnes noe tilsvarende på tysk, men ja, tusen takk for invitasjonen.
Jeg har forberedt meg på å snakke om transhumanisme og posthumanisme i dag.
Så noen ganger blir det litt teknisk, men jeg har forsøkt å gjøre det tiltalende for et bredt publikum.
Så hvis jeg får begynne med denne overskriften. Det er en ganske interessant overskrift:
"Den kunstige livmoren kommer snart!"
Dette er en del av den bioteknologiske fortellingen som nå høres over hele verden. Og så, selvfølgelig, undertittelen:
"Er vi klare for deres innvirkning?"
Det ser ut som krigføring for meg.
Mer sjokk for alle - typisk for en slags retorisk lynkrig mot vår psyke.
For meg virker det som om denne menneskefiendtlige overskriften reiser enda større spørsmål.
Er slike inhumane prosjekter en del av en større bevegelse av transhumanisme?
Eller kan vi til og med si posthumanisme?
For å finne noen svar må vi vende oss til andre beslektede fortellinger.
Etter at koronaviruset ble kjent, har jeg for eksempel noen ganger lurt på hvilken dyp innsikt vi egentlig har fått om verden.
Kanskje er løgner og bedrag nå like mange som oksygen, selv når det filtreres gjennom en medisinsk maske.
Som en del av det intellektuelle selvforsvaret jeg ønsker å formidle til tilhørerne, vil jeg gjerne
ramme inn dette foredraget med et visdomsord fra Jesus:
"For ved dine egne ord skal du bli rettferdiggjort, og ved dine egne ord skal du bli fordømt."
Som lingvist mener jeg at ord er viktige.
De er ikke bare lyder som kommer ut av munnen vår, men de viktigste tegnene på hjertets og sinnets tilstand.
Jeg tror dette blir tydelig når vi ser nærmere på noen av stemmene vi hører fra dem som fremmer den transhumanistiske agendaen.
I løpet av de siste fem årene har jeg spurt mange mennesker hva de forstår med transhumanisme. Og de
fleste vet det ikke - selv svært velutdannede mennesker.
Noen forveksler det med transseksualitet og begynner straks å snakke om foretrukne pronomen.
Og hvis vi tenker oss transhumanisme, så kan vi si at den på den ene siden definitivt er beslektet med transgenderisme.
Jeg husker et intervju for omtrent et år siden da den berømte portvokteren for det politiske etablissementet, Neil
deGrasse Tyson , dukket opp på podcasten "TRIGGERnometry".
Det ble en opphetet debatt med programlederne.
Jeg vil heller si at han skremte dem og egentlig ikke debatterte med dem.
Og Tyson brukte den logiske feilslutningen kjent som tradisjonsappellen for å støtte og oppmuntre til normalisering
av kjønnsdysforiske menns deltakelse i kvinneidrett.
Han hevdet at vi befant oss i en overgangsfase. Vi måtte finne ut av det.
Vel, for meg virker det som om denne setningen inneholder en viktig erkjennelse om Tyson og hans kolleger.
De formulerer perversiteter av logikk med en slik selvfølgelighet at de høres ut som godt betalte ideologer.
I menneskehetens historie har det alltid eksistert to kjønn.
I dag skapes det aktivt fra alle kanter nye begrepskategorier utenfor det binære manns- og kvinneskjemaet.
Det mannlige og det kvinnelige mennesket, så vel som den autistiske savanten, er nå plassert på et kontinuum .
Uavhengig av de grunnleggende forskjellene må disse biologiske kategoriene harmoniseres helt ned på cellenivå.
Og kanskje legger vi ikke merke til utviklingen mot posthumanisme fordi det er en større virkelighetsforvrengende
kampanje for å fjerne nøkkelord som beskriver viktige biologiske prosesser som er unike for kvinner og menn.
Dette har vi allerede skrevet om i detalj i vår firedelte serie om transhumanisme på våre nettsider: "Propaganda i fokus".
Hvis du vil lese den, er det bare å besøke: propagandainfocus.com.
Jeg tror den opprinnelige definisjonen av "gender" i Oxford English Dictionary refererer til den deskriptive lingvistikkens
forsøk på å lage kategorier for inndeling av de ulike pronomenene som representerer de to kjønnene, maskulinum og femininum.
Bare en rask sidebemerkning:
Overalt der engelsk er det vanlige språket, ser det i dag ut til å ha blitt helt akseptabelt å forsøke å viske ut denne typen
grunnleggende begrepskategorier, særlig når de inneholder noe som ligner prototypiske kjennetegn på
hva kvinner og menn er og hva de pleier å gjøre.
Noen språk, som fransk og spansk, har selvfølgelig kjønnsspesifikke substantiv.
Hvis jeg husker riktig, er kniv et maskulint substantiv.
Kniv er et maskulint substantiv og gaffel er et feminint substantiv.
Ja, jeg tror jeg husker det riktig.
Kanskje var det John Money som på 1960-tallet først forsøkte å skille kjønnsbegrepet fra lingvistikken og knytte
det til de gryende begrepene kjønnsrolle og kjønnsidentitet.
Det virker ikke spesielt vanskelig å omorganisere samfunnet til å ta i bruk disse nye konseptene.
Det tok selvfølgelig noen tiår, men i dag er vi klare.
Kanskje var det på 1960-tallet, kanskje var dette det historiske tidspunktet da den økende forvirringen rundt språk og personlighet
og personlig identitet, seksualitet og sosiale roller begynte.
Det ser ut til å gi mening. Hvis man ønsker å ødelegge menneskelig kultur, sunne begreper om selvet, familien,
menneskelig reproduksjon, menneskelig fellesskap, samfunn, nasjon, må man begynne med å ødelegge språket
og skille felles betydninger fra empiriske realiteter.
Det må massive og vedvarende propagandakampanjer til for å forstyrre språk og logisk tenkning.
Av dette følger at vi vil delta i ødeleggelsen av oss selv.
Ved å devaluere språket kan alt bli snudd på hodet.
Det er derfor, tror jeg, at noen tror at menn kan menstruere og få barn.
I 1. Mosebok finnes det en dyp, men samtidig enkel erkjennelse, som ofte enten ignoreres eller
latterliggjøres, og som definerer mennesket som Guds avbilde.
Den slår fast at både menn og kvinner ble skapt i Guds bilde på jorden.
Hvis vi visker ut disse kategoriene, blir vår forståelse av hvordan Gud virker
gjennom oss mennesker som bilder, mer utydelig.
Du husker kanskje saken i den senere tid, da en viss Joe Biden som var nominert til USAs høyesterett, ikke
kunne eller ville definere hva en kvinne er under en høring.
Og fordi den grunnleggende konseptuelle kategorien kvinne ble undergravd, kunne menn lettere
innta offentlige rom som var forbeholdt kvinner.
Dette er den materielle manifestasjonen av fundamentalt forvridde konsepter.
Det virker som om vi alle har vært vitne til den mangelfulle logikken i John Moneys argumentasjon under disse høringene.
Kommunikasjonsteoretikeren Herbert Schiller beskrev denne prosessen i detalj og kalte den definisjonskontroll.
En nyttig måte å kontrollere mennesker på, som de uforutsigbare vesener vi er, er å
kontrollere definisjonene av nøkkelord og begreper.
Når de som sitter på toppen av den sosiale, politiske, økonomiske og kirkelige ordenen kan kontrollere definisjoner og påtvinge
betydninger gjennom språkkoder, tvang og nye språknormer, er det lett å utøve større kontroll over tanke, tale og atferd.
Det vil du sannsynligvis være enig i.
Tenk på Orwells ideer om Newspeak:
"Krig er fred, frihet er slaveri, uvitenhet er sannhet".
Jeg kommer tilbake til temaet "krig er fred" litt senere.
Så spørsmålet er hvordan vi kan oppnå dette, spurte Schiller seg selv.
Hvordan klarer menneskene på toppen av denne ordenen, denne pyramiden, å utøve en slik kontroll?
Dette gjøres gjennom rutinemessig og enkel tilgang til det han kalte informasjonsinfrastrukturen.
Fordi de eier informasjonen, kan de lett påvirke betydningen av et nøkkelbegrep, en merkelapp eller en
definisjon gjennom enkel tilgang, og vi, det konsumerende publikummet, tar det hele inn over oss.
Det som forbløffer meg, er apostelen Paulus' beskrivelse av denne utrolig innflytelsesrike kraften som
er virksom i verden: "fyrsten over luftens makt" .
For et merkelig navn på et maktsenter!
Det ble forstått for tusenvis av år siden, før luftrommet ble kontrollert, kommersialisert og gjort til det
viktigste instrumentet for massekommunikasjon i dag.
Det er selvsagt ikke alle som har tilgang til eteren.
Men hvis du har den og sier noe som strider mot den offisielle politiske virkeligheten, blir du
sensurert eller, enda verre, tatt ut av sirkulasjon.
De millioner av kilometer med fiberoptisk kabel, parabolantennene og satellittene, alle de store merkevarene og
kringkastingskanalene og midlene til å forme historiene, begrense debattene og forankre dem i den offentlige
bevisstheten. Hva man skal tenke, hvordan man skal tenke og hva man skal si eller ikke si.
Denne makten, denne evnen til å forme bevissthetens mest grunnleggende nivå, er det faktisk bare noen få som har.
Det virker for meg som om det er her uvitenheten om transhumanisme kommer fra.
Som sosiale vesener er vi naturlig tiltrukket av makt- og autoritetssystemer, så i massekommunikasjonens tidsalder er det
naturlig at vi vender oss til mediene og mediepersonlighetene som har som oppgave å fylle hodene
våre med de historiene vi higer etter som voksne.
Interessant nok viser det seg at de første kommunikasjonsnettverkene ble skapt i livmoren da vi
utviklet oss og begynte å oppfatte mors stemme.
Forskning innen utviklingspsykologi viser at de språkområdene i hjernen som er ansvarlige for
hørselen, utvikles fra den syvende svangerskapsmåneden.
Når det sosiale nettverket utvides fra mor-barn-relasjonen til familien og deretter til lokalsamfunnet og samfunnet,
finner vi en psykologisk befrielse i å heve vår egen stemme.
Når vi løsriver oss fra mødrene våre og trekkes mot andre historiefortellere som kan bekrefte
eller utfordre våre verdier eller forestillinger.
Jeg prøver bare å forestille meg at den transhumanistiske planen blir realisert, og at menneskemødre fjernes fra
reproduksjonssyklusen, slik at syntetiske babyer blir ruget ut og avlet frem i syntetiske livmødre.
Dette er ikke en spøk, det høres helt absurd ut, men det er forutsigbart.
De planlegger virkelig å ta fra folk lysten og evnen til å reprodusere seg.
Dette kan også være grunnen til at det konstruerte kjønnstemaet blir stadig mer instrumentalisert.
Det er nødvendig med harde virkelighetsforvridende kampanjer for å få kvinner, ekte kvinner født av
menneskemødre, med på den transhumanistiske planen om å forakte deres egen naturlige forplantningsevne.
Hvilke språklige koder tror du de statsutviklede babyene vil bli utsatt for i den menneskeskapte, statssanksjonerte livmoren?
Legg nå merke til hvordan kvinner de siste ti årene har blitt presset og kondisjonert til å ta i bruk nye ord for
praksiser som tradisjonelt har vært forbundet med kvinner.
Jeg tror ikke vi generelt er mentalt forberedt på å ta inn over oss disse helt vanvittige ideene som fremmes av maktsentrene når
det gjelder den transhumanistiske og posthumanistiske agendaen.
Det skal mye til for å innprente den urokkelige misoppfatningen at menneskelige, biologiske, nevrologiske og intellektuelle
prosesser er fundamentalt feilaktige og har et skrikende behov for statlig inngripen og redesign
gjennom rutinemessige teknologiske forbedringer.
De som står bak disse planene, ønsker en verden befolket av mennesker som er permanent injisert og boostet,
og hvis hjerner har blitt utsatt for eksperimentelle oppgraderinger og gjort fullstendig formbare.
Den typen bevæpning jeg snakker om, er egentlig bare en kode for det uuttalte ønsket om å leve evig.
Som beskrevet i Proteus-monografien, som jeg snakket om i et tidligere Kla.tv-intervju, blir de lydige i dette
regimet teknisk oppgradert, men likevel holdt under kontroll.
Dette vil bli forbedret til en viss grad, men kontrollert.
Og det er her dyktig markedsføring og kraften i kringkastingsbildet kommer inn i bildet.
Kanskje er dette de viktigste grunnene til at transhumanisme og overgangen til en posthuman fremtid ikke er
særlig anerkjent i allmennhetens kollektive bevissthet.
Nå litt bakgrunnskunnskap.
Da jeg jobbet som bildeanalytiker i Forsvaret, var vi ofte veldig opptatt av kvaliteten på
bildene og hvordan vi best kunne tolke innholdet.
Fiendens taktikk ble stadig tydeligere for oss.
Og noen ganger brukte fienden kamuflasjen sin så effektivt at det ble ganske vanskelig for oss å
analysere det vi så og trekke meningsfulle konklusjoner.
Med andre ord er bedrag, kamuflasje og tildekking elementære komponenter i de metodene fienden bruker for å lure og bedra.
Og heldigvis for oss foregår analysen aldri i et vakuum.
Vi kan også fokusere på å forstå bildet, bildene, i lys av de kortene vi har til rådighet, for å gjenkjenne
hvordan fienden er i stand til å dikte opp ulike bedrag.
Og dette fokuset er bare ett aspekt av det komplekse bildet vi tolker i krigstid.
Vi pleide å ha veldig gode kart, bokstavelig talt gode kartografiske fremstillinger av jorden.
Men i dag har vi også mange gode kort å spille ut, om enn i form av offentlige stortingsmeldinger, publiserte retningslinjer,
offentlige foredrag, vitenskapelige artikler og andre nyheter som avslører så mye om den
transhumanistiske overgangen til en posthuman verden.
Den som vil forstå hvem som driver transhumanismen, kan enkelt undersøke kartene jeg nevner
her for å gjøre sin egen omfattende analyse.
Som alle sikkert vet, beskriver mange uredde forskere og leger vår tid som en global krigføring, der de mest
dødelige våpnene er gjort så godt som ugjenkjennelige.
Derfor bør vi gjøre alt vi kan for å avdekke og avsløre våpnene.
Spørsmålet er: Hvorfor forblir våpnene i dette paradigmeskiftet i stor grad skjult?
En av grunnene til dette synes for meg å være at konsernmediene er opptatt av å skjule dem og skadene de forårsaker.
I dag kaller vi dem "lagermedier" fordi deres sammenbrudd er nært forestående, og fordi arven etter dem
er en bevisst tilsidesettelse av menneskelig velferd.
Det andre problemet er at det er for mye informasjon.
Når vi hele tiden utsettes for en overbelastning av sanser, blir energikostnadene ved å fokusere og kategorisere ting
i de riktige perspektivene og mentale kategoriene for høye.
Bildene vi får presentert i mediene, for eksempel, representerer bare en liten del av et virkelig komplekst utdanningsbilde.
Hvis vi ønsker å forstå et komplekst problem som transhumanisme, må vi trekke veksler på flere kilder og ulike kunnskapsområder.
Du vil sannsynligvis være enig.
Tenk for eksempel på de visuelle budskapene som ble presentert for offentligheten i 2015 da Klaus Schwab talte i et talkshow
ledet av Charlie Rose om de viktigste kjennetegnene ved den fjerde industrielle revolusjonen som er i ferd med å vokse frem.
Jeg tror at begrepet som brukes om denne såkalte revolusjonen, igjen bare er en smart kode for transhumanisme.
Den er imidlertid pakket inn i en slags hyperrasjonell sofistikerthet, hvis definisjon er drevet av
begreper som vi vanligvis forbinder med naturlige menneskelige fremskritt gjennom teknologisk utvikling.
Det høres så positivt ut.
Så hvorfor dette kodespråket?
Tenk 200 år tilbake i tid, da dampmaskinen var en naturlig konsekvens av menneskelig
innovasjon som fundamentalt endret måten vi arbeider på.
Da bør vi være mentalt innstilt på å ta imot alle de nye verktøyene og teknikkene som nå er på vei inn på
markedene og inn i kroppene, hjernene og blodbanene.
Tenk også på de visuelle fremstillingene i Charlie Rose-programmet.
En mørk bakgrunn antyder enkelhet og mystikk og en viss raffinement.
To herrer fører en tilsynelatende fornuftig samtale om et verdensomveltende paradigmeskifte i samfunnet og økonomien.
Charlie Rose stiller Schwab et spørsmål for å få ham til å snakke om denne revolusjonen, om hva som er unikt med den.
Og Schwab begynner med å sammenligne med den industrielle revolusjonen rundt 1800.
Schwab sier at den nye revolusjonen ikke endrer hva du gjør, den endrer deg.
"Tenk på genmanipulasjon: Det er du som forandrer deg."
Dette mantraet har blitt gjentatt i ulike retoriske formuleringer av ham selv og andre opp gjennom årene.
I intervjuet med Schwab blir vi så beroliget av synet av denne helt naturlige diskusjonen mellom to menn at det knapt nok går
opp for oss at en mystisk kraft, den såkalte revolusjonen, er i ferd med å innføre teknologier
i kroppen vår som vil forandre oss på cellenivå.
Husk det! Han sier at revolusjonen vil forandre deg.
Din egen handlekraft, din suverenitet som et menneske med umistelige, gudgitte rettigheter,
blir i praksis utslettet av Schwabs erklæring.
I tillegg forvirrer de visuelle aspektene ved denne tilsynelatende normale samtalen de auditive budskapene.
Teknologiene brukes til å endre noe så fundamentalt unikt som vår genetiske sammensetning.
Schwabs grammatiske formulering er et perfekt eksempel på hvordan språket kan brukes til å få vidtrekkende
politiske og teknologiske pålegg til å fremstå som helt naturlige, som naturkrefter som vind.
Ved å gjøre "den fjerde industrielle revolusjon" til det grammatiske subjektet som "forandrer" deg, ignorerer han
fullstendig hvem som driver endringene, hvilke institusjoner som gjennomfører dem, hvem sine interesser de
tjener, og hvilke beslutninger som tas av bestemte aktører.
Du skjønner at vi er dypt inne i analysen av setningsgrammatikk for å forstå at de som driver revolusjonen, ser på
blodcellene våre, blodårene våre og nervebanene våre som åpne og lett tilgjengelige steder for teknologisk utvikling.
I Schwabs beskrivelse fremstilles denne såkalte revolusjonen som en autonom kraft som virker på oss, de passive menneskene.
I virkeligheten er situasjonen imidlertid en annen.
Jeg tror det er et koordinert program for teknologisk implementering av identifiserbare selskaper,
myndigheter og internasjonale organisasjoner. Det
synes for meg å være en mer ærlig karakteristikk.
Vi finansierer og implementerer teknologier som radikalt vil endre menneskelig atferd, kognisjon, nevrologiske funksjoner, sosiale
relasjoner, personvernrettigheter og til og med kjøp og salg.
Denne mer detaljerte beskrivelsen vil umiddelbart reise spørsmål:
Hva med informert samtykke?
Er dette i det hele tatt demokratisk ønskelig? Og hvilke muligheter for motstand, både materiell og åndelig, finnes det?
Douglas Lummis diskuterer denne prosessen i detalj i boken "Radical Democracy" fra 1996.
Han introduserer leseren for den antidemokratiske utviklingen, som han beskriver som en utvikling
som ødelegger i den nasjonale sikkerhetens navn.
I dag snakker vi kanskje om krigen mot terror, overbefolkning, karbondioksid eller en annen chic
avholdenhet som eliten på uredelig vis fremhever som et mål som skal beskyttes eller bekjempes.
Og innenfor denne utviklingsideologien er metaforens kraft, ifølge Lummis, at den skaper inntrykk av at de prosjektene som
gjennomføres innenfor rammen av denne ideologien, er naturlige og uunngåelige, og at de fører til en riktig og
forutbestemt fremtid for det objektet som skal utvikles.
Det er ganske dyptgripende når man tenker på det vanvittige jaget etter å skape ødeleggelser i navnet til en
utviklingsagenda, -politikk eller -plan, eller kanskje en investerings- eller krigsøvelse.
En gang har de relativt mektige rasjonalisert menneskeheten som overflødige, unyttige spisere som må fratas tilgangen til for
eksempel mat, det nødvendige, livsnødvendige animalske proteinet, som slipper ut skadelig karbondioksid, for ikke
å nevne dets absolutte nødvendighet for livet på jorden.
Eller se dem som medlemmer av en stor og uvasket flokk med flokkdyr som må kartlegges, merkes og kontrolleres.
De som ikke nevnes i Schwabs beskrivelse av den fjerde industrielle revolusjon, innrømmer nærmest sitt eget medlemskap
og sin egen tilbedelse av den globale kulten av transhumanisme.
Schwabs vanlige retoriske taktikk brukes for å skjule den aktøren som helst vil holde seg skjult.
I kritisk diskursanalyse kalles denne teknikken nominalisering.
Det er et retorisk grep som har en utrolig ideologisk effekt.
Det får et i bunn og grunn politisk prosjekt, nemlig omformingen av det menneskelige samfunn gjennom
teknologi, til å fremstå som en uunngåelig historisk kraft.
Og igjen: Det er bare en kode som uttrykker: "Motstand er nytteløst".
Du kan ikke forsvare deg mot en revolusjon som skjer naturlig.
Dette er i tråd med mitt tidligere poeng om Lummis og den antidemokratiske trenden.
Schwabs språkbruk utelukker enhver mulighet for at folk kollektivt bestemmer seg for at de ikke ønsker å
bli forandret av disse teknologiene i det hele tatt.
Den grammatiske strukturen fungerer i seg selv som en form for mild tvang.
En annen grunn er at disse teknologiene fremstilles som uunnværlige midler til fellesskapets beste.
De later som om de skal løse sosiale problemer som teknokrater alltid har jobbet med.
Så hvem står bak dette globale fremstøtet?
Hvis vi ser bort fra det mest åpenbare, det mest fremtredende globale maktsenteret, det transnasjonale sentralbanksystemet, er
de mest fremtredende aktørene blant de mange offentlige etatene, ikke-statlige organisasjonene og konserngigantene
som samarbeider verden over, kjent for de fleste.
Vi har i vår forskning påpekt at det militærindustrielle komplekset, DARPA og NASA bør forbli i fokus inntil videre.
Med utgangspunkt i NASAs etterlysning av kyborger, angivelig til utforskning av verdensrommet, er dette et logisk utgangspunkt for
enhver studie av det fremvoksende transhumanistiske paradigmet.
Vi har undersøkt planene og prosessene for å forvandle mennesket fra et naturlig, suverent
vesen til en mer syntetisk og kontrollert livsform.
En slik undersøkelse er relativt enkel, tror jeg, hvis vi ser på hvordan kommunikasjon og utforming av materielle strukturer
og arkitektur gjenspeiler hvordan makthaverne tenker når de omformer verden og de menneskelige kroppene som lever i den.
Nå må du være oppmerksom på hvordan de tekniske aspektene ved transhumanismen blir
oppfattet og markedsført overfor offentligheten.
"I dette prosjektet skal vi utvikle og forske på konsepter for et Internett av bio-nano-ting, forkortet IoBNT.
Bruksområdene omfatter individualisert medisin og industrielle anvendelser i mikroområdet.
IoBNT er utviklet for å muliggjøre overvåking og utløsning av infeksjoner gjennom en kommunikasjonsplattform
mellom nanoenheter i menneskekroppen og eksterne gatewayer.
På denne måten vil IoBNT støtte overføring av data og kontrollinformasjon mellom nanoenheter og eksterne datamaskiner."
Hvis vi tenker nøye gjennom spørsmålet om hvorfor den sosiale verden er formet slik den er,
kan vi begynne å forstå at den er et eksperiment.
De store samfunns- og økonomiingeniørene har allerede oppnådd en høy grad av kontroll over oss, subjektene, ved å
kontrollere de mentale rammene for hvordan vi tenker og snakker og samhandler sosialt og økonomisk.
Tenk også på de store mediesystemene som innprenter oss de "riktige" verdiene og
holdningene, de anerkjente ideene og ideologiene.
Vi er definitivt forsøkspersoner i et eksperiment.
Noen av oss er vagt klar over dette. Andre er helt uvitende.
Vi finner mange referanser i teknokratenes kunngjøringer.
La oss ta denne definisjonen fra "Transhumanist Manifesto", som nylig ble publisert av NASA:
"Et verdensbilde som streber etter en livskvalitet som gir permanent fremgang, selvtransformasjon, praktisk optimisme,
visjonære løsninger og kritisk tenkning; det transhumane.
Transmennesket er en biologisk-teknologisk organisme; en transformasjon av
menneskearten som utvikler seg i takt med teknologien."
Dette synet gir en optimistisk framstilling av transformasjonen, uten å si noe om hvem som finansierer transformasjonen
eller hvem som utvikler de bioteknologiske organismene.
Den erkjenner sine egne ideologiske røtter. Mer nominalisering igjen.
I likhet med mennesket streber verdensbildet etter noe; etter en viss livskvalitet.
Det skyver alt ansvar over på en abstraksjon. For eksempel naturlig utvalg eller en annen blind
tilfeldighetsmekanisme som har en utrolig kreativ kraft.
For de som våger å tro noe annet, finnes det alltid gjeterhundene som holder flokken organisert, lydig og på rett vei.
Elon Musk har advart om at vi må smelte sammen med maskiner for å unngå å bli som aper.
Og Michell Zappa, fremtidsstrateg for Rockefeller Foundation og det kinesiske utdanningsdepartementet, hevdet i 2013 at
menneskeheten ikke har noe annet valg enn å bli dratt sparkende og skrikende mot avgrunnen av en fremtid med
genterapi, kunstige organer, syntetisk blod og blodårer og bioelektroniske legemidler.
Så når vi er vitne til den typen endring som Schwab, Musk, Gates, Harari og de andre store teknokratene og guruene
beskriver, synes jeg det er naturlig å spørre: Hvor er vi nå?
Alle disse såkalte oppgraderingene som jeg har diskutert så langt, reiser spørsmålet om
hva det vil si å være menneske i det hele tatt.
Hvis DNA er livets kode, hva betyr det for eksempel for menneskelivet at den genetiske koden kan manipuleres?
At myndighetene finansierer forskning og utvikling av teknologi for å gjøre denne typen arbeid?
Dette er fra Moderna-reklamen da introduksjonen av mRNA-teknologien ble annonsert...
Så, ganske utrolig. Er vi virkelig i begynnelsen av en post-menneskelig verden?
Hva betyr i så fall "posthuman"? Er det teoretisk? Praktisk?
I flere tiår har det eksistert en filosofisk posthumanisme som kan gjenfinnes i skriftene til alle de store
kulturteoretikerne som erklærer humanismen, slik den ble forstått under opplysningstiden, for å være forbi.
I dag forstås posthumanisme også i betydningen teknologisk posthumanisme.
Dette er et område som interesserer meg, og som gjenspeiles i arbeidet med å endre menneskers sosiale,
psykologiske eller fysiske sammensetning og atferd gjennom teknologiske forbedringer:
I genteknologi eller nevrocybernetisk forsterkning.
Hvordan vet vi at dette er tilfelle?
I 2015 kunngjorde Pfizer for eksempel et samarbeid med Bar-Ilan-universitetet for å få en bedre
forståelse av DNA-nanoroboter for levering av legemidler.
I pressemeldingen heter det eksplisitt at "dette strategiske skrittet vil gjøre nanoroboter
fra science fiction til en anvendt løsning".
Så henvisningene til roboter som arbeider på cellenivå, kan bety at den gamle biovitenskapen
er i ferd med å implodere eller bli erstattet.
Det kan bety at syntetisk biologi smelter sammen med naturlig biologi, og at nye former for forskning og
utvikling og menneskelig eksistens kommer i forgrunnen.
I en publikasjon fra 2015 med tittelen "The Internet of Bio-Nano-Things" skriver Ian Akyildiz , en av IoBNT-pionerene,
og hans kolleger om dette paradigmeskiftet som er i ferd med å finne sted innen kommunikasjons- og nettverksteknologi.
De skriver: "På nanoteknologinivå er det mulig å skape objekter basert på kontroll, gjenbruk,
modifisering og re-engineering av biologiske celler.
Dette nye nettverket, som er basert på levende celler og organismer, danner grunnlaget for mange nye bruksområder innen
militæret, helsevesenet og sikkerhetssektoren, der nano-ting enkelt kan skjules, implanteres og spres i
omgivelsene, der de i samarbeid kan utføre gjenkjenning, kontroll, prosessering og nettverksbygging."
I november 2019 snakket Anthony Fauci om anvendelser av denne nye teknologien i helsevesenet, denne nanoteknologien kjent
som selvmonterende nanopartikler, "universelle influensavaksiner som en ny måte å utløse en immunrespons på".
Det var i november 2019.
Seks dager senere kom den aller første rapporten om en mystisk ny influensastamme fra Wuhan i Kina.
Hva er sammenhengen?
Noen år senere, i 2023, i en forelesning av Akyildiz, kommer temaet mer i fokus.
Det påpeker han: "Biomaskinene i nanostørrelse som ligger bak IoBNT, er designet for å injiseres i kroppen.
Og det fungerer veldig bra med disse COVID-vaksinene. Det går i den retningen.
Disse mRNAene er ikke noe annet enn små maskiner på nanoskala. De er programmert og injisert."
Vi har skrevet mye om alle disse åpenbare bruksområdene, men det som er mest spennende, er i
hvor stor grad et slikt paradigmeskifte fornektes.
Forskning og utvikling har pågått i flere tiår.
Forskere analyserer nesten aldri et fysisk system i sin opprinnelige form.
I stedet bygger de en modell som tilnærmer seg den atferden de tror de observerer i systemet.
Og ved å analysere modellens oppførsel håper de å kunne forutsi oppførselen til det faktiske systemet.
Vi konstruerer modeller fordi naturlige dynamiske systemer som regel er for komplekse til å kunne
brukes som ramme for praktiske og presise analyser.
Alt det misvisende snakket i vitenskapelige kretser om menneskekroppen som en maskin, hjernen som en datamaskin, DNA som
programvare og vaksiner som oppdateringer av programvaren, gjenspeiler den feilaktige konseptuelle modelleringen av mennesket
som et forsvarbart sted for eksperimentering og opprustning.
Den reduktive og mekanistiske tankegangen som råder hos transhumanistiske
teknokrater, har nå vist seg å være fundamentalt feil.
Med tanke på den massive globale mørkleggingen av skader og dødsfall som følge av eksperimentell bruk av legemidler de siste
fem årene, lurer jeg på om det komplekse og dynamiske systemet vi kjenner som menneskekropper,
hjerner og blodomløp, nå er i ferd med å bryte sammen.
Har alle transhumanistiske modeller for en virkelig posthuman fremtid allerede kollapset?
Jeg kan ikke forestille meg hvordan sannheten om denne teknokratiske krigen mot
menneskeheten kan forbli skjult særlig mye lenger.
Som ordtaket sier: Sannheten finner en vei.
Jøss, for en introduksjon. Takk, doktor Broudy, doktor professor Broudy. Det var fantastisk.
Nå har vi et grunnlag for dagen. Vi kommer til å høre mer i denne retningen.
Men foreløpig går vi i retning av å puste lettet ut.
Vi må se dette foredraget mange ganger til før vi virkelig forstår dybden i det han har berørt her.
Takk igjen for alt.