Опште информације о законским прописима и правилима AZK могу се наћи на крају презентације.
Сада можемо да се окренемо нашем првом госту из иностранства.
Желео бих укратко да изнесем неке основне информације.
2008. године разни швајцарски медији су објављивали наслове попут "Заговорници теорија завере боре
се против биометријских пасоша". То смо били ми.
Новинe Тагес-Анцајгер су о томе известиле.
Новине St. Galler Tagblatt су написале: "Такве групе се често понашају нереално и пате од параноје."
SRF Rundschau је додао: "Сасек верује да је чип у пасошу само први корак. Пре или касније, чип ће чак бити уграђен под кожу."
Сада, 17 година касније, проф. др Даниел Броди са Универзитета Окинава у Јапану упознаће нас са плановима, праксама и процесима
који чак и промовишу трансформацију целог човека из природног, сувереног бића у синтетички и контролисан облик живота.
Не само чип испод коже. Он нас такође уводи у механизме, методе и начине на које се људска бића, цело
људско биће, треба да буду промењена у својој суштини.
Он нам такође неће дозволити да останемо у мраку о томе какви људи су укључени у које компаније при
спровођењу ових ужасних визија, ових ужасних планова и процеса.
Желео бих да вам захвалим, проф. Брауди, што сте данас на 21. AZK поделили своје драгоцено знање са онима који су погођени.
Али прво, ево ваше кратке биографије.
Проф. Даниел Броди, рођен 1964. године у Сједињеним Америчким Државама, има докторат из примењене
психолингвистике и искуство као аналитичар слика.
Он држи предавања о темама које се крећу од теорије комуникације и реторике до лингвистичке композиције и реторичке граматике.
Проф. Броди је био декан Више школе за међукултурну комуникацију на Окинава хришћанском универзитету у Јапану.
Он је тренутно професор примењене лингвистике.
Његово истраживање се фокусира на звуке, симболе, знакове, слике и боје, и на то како их центри моћи користе као алате
за обликовање знања и утицање на перцепције и емоције људи.
Он је ко-уредник књиге "Propaganda in Focus", ко-уредник књиге "The Propaganda Model of Today: Filtering Perception and
Consciousness" и коаутор књиге "Okinawa Under Occupation, McDonaldisation and Resistance to Neoliberal Propaganda".
Избор његових научних радова може се наћи на ResearchGate-у, глобалној бази података за истраживаче из свих научних области.
Професор Даниел Броди је сарадник-истраживач у Радној групи за пропаганду и глобални
рат против тероризма покренут 11. септембра.
Данас ће проф. др Брауди говорити о трансхуманизму и поствиманизму.
Ко се залаже за ово и где смо данас у погледу развоја?
Вау, хвала вам пуно на позиву и топлом дочеку!
И поздрав из Јапана.
Како у вашој земљи кажете "Добро јутро"?
Кажемо: Охајо гозаимасу! Јорошику онегаи шимасу! и "јорошику онегаи шимасу", што значи "молим вас, будите љубазни".
Не знам да ли постоји еквивалент на немачком, али да, хвала вам пуно на позиву.
Припремио сам се данас да говорим о трансхуманизму и пострехуманизму.
Понекад постане мало технички, али сам покушао да га учиним привлачним широј публици.
Па, ако могу да почнем са овим насловом. То је прилично занимљив наслов:
Вештачка материца стиже ускоро!
Ово је део биотехнолошког наратива који се сада чује широм света. А затим, наравно, поднаслов:
Да ли смо спремни за њихове ефекте?
Па, мени то изгледа као рат.
Још већи шок за све – типично за једну врсту реторичког блицкрига против наше психе.
Чини ми се да сама дрскост овог мизантропског наслова покреће још већа питања.
Да ли су ове врсте нехуманих пројеката део ширег трансхуманистичког покрета?
Или бисмо чак могли рећи поствихуманизам?
Да бисмо пронашли неке одговоре, морамо се обратити другим сродним причама.
Откако је прича о коронавирусу постала јавна, понекад сам се питао која смо дубока сазнања заиста стекли о свету.
Можда су лажи и обмане сада подједнако обиљне као кисеоник, чак и када се филтрирају кроз медицинску маску.
Као део интелектуалне самоодбране коју желим да пренесем својој публици, желео бих да уоквирим ово предавање мудрошћу Исуса:
"Јер ћеш се својим речима оправдати и својим речима ћеш бити осуђен."
Као лингвиста, верујем да су речи важне.
Они нису само звуци који излазе из наших уста, већ најважнији знаци стања наших срца и ума.
Мислим да ово постаје јасно када пажљивије погледамо неке од гласова које чујемо од
оних који промовишу трансхуманистичку агенду.
Током последњих пет година питао сам многе људе шта они подразумевају под трансхуманизмом. И
већина људи не зна – чак ни високо образовани људи.
Неки људи то мешају са трансгендеризмом и одмах почну да говоре о преферираним заменицама.
А када размишљамо о трансхуманизму, можемо рећи да је, с једне стране, он дефинитивно повезан са трансродношћу.
Сећам се интервјуа пре око годину дана када се познати чувар политичког естаблишмента, Нил
деГрасс Тајсон , појавио у подкасту "TRIGGERnometry".
Водила се жестока расправа са домаћинима.
Рекао бих да ју је уплашио, уместо да се заиста расправља.
А Тајсон је употребио логичку заблуду познату као апел на традицију да би подржао и промовисао праксу и нормализацију
учешћа мушкараца са родовом дисфоријом у женским спортовима.
Он је тврдио да смо у прелазној фази. Морали бисмо да сазнамо.
Па, чини ми се да ова реченица садржи важан увид у Тајсона и његове колеге.
Они изговарају изопачености логике тако сувопарно да звуче као добро плаћени идеолози.
Током целе људске историје, увек су постојала два пола.
Данас се са свих страна активно стварају нове концептуалне категорије изван мушко-женског бинарног система.
Мушкарци и жене, као и аутистични саванти, сада се смештају на континуум .
Без обзира на њихове основне разлике, ове биолошке категорије морају бити усклађене на ћелијском нивоу.
И можда не примећујемо померање ка пошхуманизму јер је то део шире кампање да се искриви стварност и уклоне кључне речи које
описују важне биолошке процесе специфичне за жене и мушкарце.
Већ смо детаљно писали о овоме у нашој четвороделној серији о трансхуманизму на нашем сајту "Пропаганда у фокусу".
Ако желите да га прочитате, једноставно посетите: propagandainfocus.com.
Верујем да се оригинална дефиниција "gender" у Оксфордском енглеском речнику односи на напор у описној
лингвистици да се креирају категорије за поделу различитих заменица које представљају два пола, мушки и женски.
Само кратка напомена уз ово:
Где год је енглески заједнички језик, данас је, чини се, сасвим прихватљиво покушати искоренити ове основне концептуалне
категорије, посебно када садрже нешто попут прототипских карактеристика онога што жене и мушкарци јесу и шта обично раде.
Наравно, неки језици, као што су француски и шпански, имају именице специфичне по полу.
Ако се добро сећам, нож је мушки род.
Нож је мушки род, а виљушка је женски род.
Да, верујем да се добро сећам.
Можда је Џон Мани шездесетих година прошлог века први покушао да одвоји концепте рода од лингвистике и повеже их са
новонастајућим концептима родне улоге и родног идентитета.
Не чини се нарочито тешким трансформисати друштво како би усвојило ове нове концепте.
Наравно, требало је неколико деценија, али данас смо спремни.
Можда је то било шездесетих година прошлог века, можда је то био историјски тренутак у којем је почела све већа
конфузија у вези са језиком, личношћу, личним идентитетом, сексуалношћу и друштвеним улогама.
Чини се да има смисла. Ако желите да уништите људску културу, здраве концепте себе, породице, људске репродукције, људске
заједнице, друштва и нације, морате почети уништавањем језика и одвајањем заједничких значења од емпиријских стварности.
Потребне су масивне и дуготрајне пропагандне кампање како би се нарушио језик и логичко размишљање.
Из тога следи да ћемо учествовати у сопственом уништењу.
Девалвација језика може све преврнути наопачке.
Зато, чини ми се, неки људи верују да мушкарци могу да имају менструацију и да рађају.
У првој књизи Постања постоји дубок, а ипак једноставан увид који се често игнорише или
исмева, а који дефинише човека као образ Божји.
Наводи се да су и мушкарци и жене створени по Божјем лику на земљи.
Ако обришемо ове категорије, замаглићемо наше разумевање како Бог делује кроз нас људе као носиоце Своје слике.
Можда се сећате недавног случаја у којем одређени кандидат, номинован од стране Џоа Бајдена за Врховни суд САД, није
могао или није хтео да дефинише шта је жена током саслушања.
И пошто је основна концептуална категорија женствености била поткопана, мушкарцима је било
лакше да заузму јавне просторе резервисане за жене.
Ово је материјално огледало суштински искривљених концепата.
Чини ми се да смо током ових саслушања сви били сведоци неисправне логике аргумента Џона Манија.
Теоретичар комуникације Херберт Шилер детаљно је описао овај процес и назвао га контролом дефиниције.
Користан метод контроле људи, непредвидивих бића какви јесмо, јесте контрола дефиниција кључних речи и концепата.
Када они на врху друштвеног, политичког, економског и црквеног поретка контролишу дефиниције и могу да намећу значења
кроз језичке кодове, принуду и нове језичке норме, лако је остварити већу контролу над мислима, говором и понашањем.
Вероватно ћете се сложити с тим.
Размотрите Орвелове идеје о Нјуспику:
Рат је мир, слобода је ропство, незнање је истина.
Вратићу се на тему "рат је мир" мало касније.
Дакле, питање је како то можемо постићи, питао се Шилер.
Како људи на врху ове хијерархије, ове пирамиде, успевају да остваре ову врсту контроле?
Ово се постиже кроз рутину и лак приступ ономе што је он назвао информационом инфраструктуром.
Пошто поседују информације, могу лако да утичу на значење кључног термина, назива или дефиниције једноставним
приступом, а ми, потрошачка јавност, све то апсорбујемо.
Оно што ме задивљује јесте опис који је апостол Павле дао овој невероватно утицајној
сили која делује у свету: "кнез силе ваздуха" .
Какво чудно име за центар моћи!
То је било схваћено пре хиљадама година, пре него што је ваздушни простор контролисан, комерцијализован и
претворен у најважнији инструмент масовне комуникације данас.
Наравно, не сви имају приступ емитованим таласима.
Али ако га имате и кажете нешто што је у супротности са званичном политичком реалношћу, бићете
цензурисани или, још горе, уклоњени из оптицаја.
Милиони километара оптичких каблова, сателитске антене и сателити, сви велики корпоративни брендови и емитовање канали,
као и средства за обликовање прича, ограничавање дебата и укорењивање истих у јавну свест.
Шта мислити, како мислити и шта рећи или не рећи.
Ова моћ, ова способност да обликује најфундаменталнији ниво свести, у стварности је у рукама само неколицине.
Ово, чини ми се, јесте извор незнања о трансхуманизму.
Као друштвена бића, природно нас привлаче системи моћи и ауторитета, па у овом добу масовне комуникације природно
се окрећемо медијима и медијским личностима чији је посао да нам испуне главе причама за које жудимо као одрасли.
Занимљиво је да су се прве комуникационе мреже формирале у материци, када смо се
развили и почели да перципирамо глас наше мајке.
Истраживања у развојној психологији показују да језичке регије мозга одговорне за слух почињу
да се развијају већ у седмом месецу трудноће.
Када се друштвена мрежа прошири изван односа мајке и детета на породицу, а затим на заједницу и друштво,
налазимо психолошко ослобођење у подизању сопствених гласова.
Када се одвојимо од својих мајки и осетимо привлачност према другим приповедачима који могу
потврдити или оспорити наше вредности или предрасуде.
Само покушавам да за тренутак замислим да се план трансхуманиста оствари и да људске мајке буду искључене из
репродуктивног циклуса, тако да се синтетичке бебе излежу и одгајају у синтетичким материцама.
Ово није шала; звучи потпуно апсурдно, али је предвидиво.
Они заиста планирају да људима одузму жељу и способност за размножавање.
Ово би такође могло бити разлог зашто се конструисано питање рода све више експлоатише.
Жестоке кампање искривљавања стварности неопходне су да би се укључиле жене, праве жене рођене од људских
мајки, у трансхуманистички план да се занемаре њихове сопствене природне репродуктивне моћи.
Којим ће језичким кодовима, по вашем мишљењу, бити изложена државом развијена беба у вештачкој, државом одобреној утроби?
Сада размотрите како су жене током последњих десет година биле под притиском и условљаване да прихвате нове
речи за праксе које су традиционално повезане са женама.
Не мислим да смо ми уопште ментално спремни да прихватимо ове апсолутно луде идеје које се промовишу из центара моћи у
вези са трансхуманистичким и пострехуманистичким агендама.
Потребно је много културног условна да се усади непоколебљива заблуда да су људски биолошки, неуролошки и интелектуални
процеси суштински неисправни и да хитно захтевају државну интервенцију и преуређење кроз рутинска технолошка унапређења.
Они који гурају ове планове желе свет насељен људима који су трајно убризгани и појачани, чији су мозгови подвргнути
експерименталним надоградњама и учињени потпуно обликовљиви.
Врста надоградње на коју мислим заправо је само код за неисказану жељу да се живи вечно.
Као што је описано у Протеус монографији, о којој сам говорио у ранијем интервјуу за Kla.tv, они који се покоравају овом
режиму технички су унапређени, али и даље држени под контролом.
Ово ће бити побољшано у одређеној мери, али контролисано.
И овде на сцену ступају паметан маркетинг и моћ слике у емитовању.
Можда су ово главни разлози зашто трансуманизам и прелазак у поствидну будућност заправо нису
присутни у колективној свести опште јавности.
Сада мало позадинских информација.
Када сам радио као аналитичар слика у војсци, често смо били веома забринути за квалитет
слика и како најбоље тумачити њихов садржај.
Тако су нам непријатељеве тактике постајале све јасније.
А понекад је непријатељ користио своју камуфлажу тако ефикасно да нам је постало прилично тешко да
анализирамо оно што смо видели и извучемо смислене закључке.
Другим речима: обмана, камуфлаж и прикривање су основне компоненте метода које непријатељ користи да би преварио и обмануо.
И, срећом по нас, анализа никада не одвија у вакууму.
Можемо се такође усредсредити на разумевање слике, приказа у светлу карата које нам стоје на располагању, како бисмо
препознали како непријатељ успева да смисли разне обмане.
И овај фокус је само један аспект сложене слике коју бисмо тумачили у ратно време.
У прошлости смо имали заиста добре мапе, буквално добре картографске приказе Земље.
Али данас у нашим рукама имамо и многе заиста добре карте, мада у облику владиних белих књига, објављених смерница, јавних
предавања, научних чланака и других вести које откривају толико тога о трансхуманистичком преласку у поствише људски свет.
Сви који желе да схвате ко покреће трансхуманизам напред могу лако да прегледају карте које овде
помињем и спроведу сопствену свеобухватну анализу.
Као што сви сигурно знају, многи неустрашиви научници и лекари описују садашњу еру као глобални рат, у којем су
најсмртоноснија оружја учињена практично непрепознатљивим.
Зато треба да урадимо све што можемо да откријемо и разобличимо ова оружја.
Питање је: зашто оружја ове промене парадигме остају углавном скривена?
Један од разлога за ово, чини ми се, јесте да корпоративни медији настоје да их сакрију и штету коју они наносе.
Данас их називамо "традиционалним медијима" јер је њихов колапс неизбежан, а њихово наслеђе
представља намерно занемаривање људског благостања.
Други проблем је што има превише информација.
Пошто смо стално изложени преоптерећености чулима, енергетски трошкови усмеравања пажње и сврставања ствари у
праве перспективе и менталне категорије су превисоки.
Слике које нам, на пример, медији представљају представљају само мали део заиста сложене слике сексуалног образовања.
Ако желимо да разумемо сложено питање као што је трансхуманизам, морамо се ослањати на више извора и различита поља знања.
Вероватно ћете се сложити.
Узмите, на пример, визуелне поруке представљене јавности 2015. године када је Клаус Шваб говорио у
ток-шоуу Чарлија Роуза о кључним карактеристикама предстојеће четврте индустријске револуције.
Мислим да је термин који се користи за ову такозвану револуцију само још једна паметна шифра за трансхуманизам.
Међутим, оно је упаковано у једну врсту хипер-рационалне софистицираности, чије дефинисање појмова покреће оно што обично
повезујемо са природним људским напретком кроз технолошки развој.
То звучи тако позитивно.
Зашто користити ову врсту кодираног језика?
Треба се вратити 200 година уназад, када је парни stroj био природна последица људске иновације
која је суштински променила начин на који радимо.
Онда бисмо требали бити ментално припремљени да прихватимо све нове алате и технике које сада улазе
на тржиште и продиру у наша тела, мозгове и крвоток.
Узмите у обзир и визуелне приказе у програму Чарли Роуз.
Тамна позадина сугерише једноставност и мистерију, као и одређену софистицираност.
Два господина воде наизглед разумну дискусију о помаку парадигме који потреса свет у друштву и економији.
Чарли Роуз поставља Швабу питање да би га натерао да говори о овој револуцији, о томе шта је у њој јединствено.
А Шваб почиње тиме што га упоређује са Индустријском револуцијом око 1800. године.
Шваб каже да нова револуција не мења оно што радиш, већ мења тебе.
Размотрите генетички инженеринг: то сте ви који се мењате.
Ова мантра се током година понављала у разним реторичким формулацијама од стране њега и других.
У интервјуу са Швабом, наш ум је толико смирен приликом гледања ове потпуно природне дискусије између двојице мушкараца да нам
готово и не пада на памет да тајанствена сила, позната као револуција, уводи технологије у наша
тела које ће нас променити на ћелијском нивоу.
Запамти! Он каже да те револуција мења.
Ваша сопствена способност да делујете, ваш суверенитет као људског бића обдареног неприкосновеним, од Бога
датим правима, ефективно је избрисан Швабовом изјавом.
Штавише, визуелни аспекти овог наизглед нормалног разговора збуњују звучне поруке.
Технологије се користе да би се изменило нешто тако суштински јединствено као наш генетски састав.
Граматичка формулација Шваба је савршен пример како се језик може користити да дубоке политичке и технолошке
намете учини потпуно природним, као силе природе попут ветра.
Постављајући "четврту индустријску револуцију" за граматички субјект који нас "мени", он потпуно занемарује ко
покреће промене, које институције их спроводе, чије интересе служе и које одлуке доносе одређени актери.
Видите, ми смо дубоко у анализи граматике реченица како бисмо разумели да људи који воде револуцију посматрају наше
крвне ћелије, наше судове и наше неуролошке путеве као отворена и лако доступна места за технолошки развој.
У Швабовом опису ова такозвана револуција представљена је као аутономна сила која делује на нас, пасивна људска бића.
У стварности, међутим, ствари су другачије.
Мислим да је то координисани програм технолошке имплементације од стране идентификованих
компанија, влада и међународних организација.
Чини ми се да је то искренија карактеризација.
Финансирамо и спроводимо технологије које ће радикално променити људско понашање, когницију, неуролошке функције, друштвене
односе, права на приватност, па чак и куповину и продају.
Овај детаљнији опис би одмах покренуо питања:
А шта је са информисаним пристанком?
Да ли је ово уопште пожељно са демократске тачке гледишта? И које опције отпора, и материјалног и интелектуалног, постоје?
Дуглас Лумис детаљно разматра овај процес у својој књизи из 1996. године "Радикална демократија".
Он читаоце упознаје са антидемократским развојима, које описује као развоје који уништавају у име националне безбедности.
Данас бисмо могли да говоримо о борби против тероризма, или против пренатрпаности, или против угљен-диоксида, или неке
друге модерне апстракције коју елита преварантски истиче као циљ који треба заштитити или против којег треба водити борбу.
И унутар ове идеологије развоја, према Луммису, моћ метафоре лежи у њеној способности да створи утисак да су пројекти спроведени у
оквиру ове идеологије природни и неизбежни, и да ће довести до исправне и унапред одређене
будућности циљаног објекта који треба развити.
То је прилично дубоко када узмете у обзир луду поспешност с којом се разарање чини у име агенде развоја,
политике или плана, или можда инвестиције или вежбе војне игре.
Кад год су релативно моћни оправдали да је човечанство сувишно, бескорисно једоглавље које треба лишити приступа, рецимо, храни –
неопходном животињском протеину који одржава живот, који испушта штетни угљени диоксид, да не
спомињемо његову апсолутну нужност за живот на Земљи.
Или их виде као чланове огромног и неумивеног стада носачких животиња које треба пописати, обележити и контролисати.
Они који нису поменути по имену у Швабовом опису четврте индустријске револуције ефективно признају своје
чланство и обожавање глобалног култа трансхуманизма.
Уобичајена реторичка тактика коју користи Шваб служи да прикрије актера који преферира да остане скривен.
У анализи критичког дискурса ова техника се назива номинализација.
То је реторички потез који има невероватан идеолошки утицај.
Он чини да оно што је у суштини политички пројекат, наиме трансформација људског друштва кроз
технологију, изгледа као неизбежна историјска сила.
И још једном: то је само код који гласи: "Отпор је безуспешан".
Не може се одољети револуцији која се сасвим природно одвија.
Ово потврђује моју ранију тврдњу о Луммису и антидемократском тренду.
Језик који користи Шваб искључује сваку могућност да људи заједнички одлуче да уопште
не желе да буду промењени овим технологијама.
Сама граматичка структура служи као облик благе принуде.
Још један разлог је у томе што се ове технологије представљају као неопходна и незаменљива средства за опште добро.
Тврде да решавају друштвене проблеме на којима су технократе увек радиле.
Дакле, ко стоји иза ове глобалне иницијативе?
Ако занемаримо најочигледнији, истакнути центар глобалне моћи, транснационални систем централних банака, онда међу многим
владиним агенцијама, невладиним организацијама и корпоративним гигантима који заједно делују
широм света, истакнути играчи су познати већини људи.
У нашем истраживању смо истакли да војно-индустријски комплекс, Дарпа и Наса треба да остану у фокусу за сада.
Ако узмемо у обзир захтев НАСА-е за киборзима, наводно за истраживање свемира, ово је очигледно логична полазна основа за
било какву студију новонастајуће трансхуманистичке парадигме.
Испитали смо планове и процесе за трансформацију људи из природних, суверених бића у
синтетичкију и контролисанију форму живота.
По мом мишљењу, таква истрага је релативно једноставна ако узмемо у обзир како комуникација и дизајн материјалних структура и
архитектура одражавају начин размишљања оних на власти, који настоје да преобликују свет и људска тела која га насељавају.
Сада обратите пажњу на то како се технички аспекти трансхуманизма замишљају и промовишу јавности.
"У овом пројекту ћемо развити и истражити концепте за Интернет био-нано ствари, или скраћено IoBNT."
Области примене обухватају персонализовану медицину и индустријске примене у микро-оквиру.
IoBNT је дизајниран да омогући праћење и покретање инфекција преко комуникационе платформе
између наноуређаја у људском телу и спољних пролаза.
На овај начин, IoBNT ће подржати пренос података и контролних информација између нано уређаја и спољних рачунара.
Ако пажљиво размислимо о томе зашто је друштвени свет онакав какав јесте, можемо почети да схватимо да је он експеримент.
Велики инжењери друштва и економије већ су постигли висок степен контроле над нама, испитаницима, контролишући ментални оквир
у којем мислимо, говоримо и друштвено и економски комуницирамо.
Такође размислите о великим медијским системима који у нама усађују "праве" вредности
и ставове, прихваћене идеје и идеологије.
Ми смо дефинитивно испитаници у експерименту.
Неки од нас су нејасно свесни овога. Други су потпуно неукључени.
У изјавама технократа налазимо много трагова.
Узмимо ову дефиницију из "Трансхуманистичког манифеста", који је поново објавила НАСА:
Светски поглед који тежи квалитету живота који доноси трајни напредак, самопреображај, практични оптимизам,
визионарска решења и критичко размишљање; трансхуманизам.
Трансхуман је биотехнички организам; трансформација људске врсте која се развија уз технологију.
Ова перспектива представља трансформацију у оптимистичким терминима, без навођења ко финансира ту
трансформацију или ко развија биотехнолошке организме.
Она признаје своје идеолошке корене. Поново више номинализације.
Као и људи, погледи на свет теже нечему; одређеном квалитету живота.
Она пребацује сву одговорност на апстракцију. Као што је природна селекција или неки други слепи механизам
случајности који поседује невероватну креативну моћ.
За оне који се усуде да мисле другачије, увек постоје овчарски пси који држе стадо у реду, послушним и усмереним у правом правцу.
Илон Маск је упозорио да се морамо спојити са машинама како не бисмо постали као мајмуни.
А Мишел Запа, будући стратег Фондације Рокфелер и Министарства просвете Кине, слично је тврдио 2013. године да човечанство нема
другог избора него да буде одвучено, шкрипећи и вичући, на ивицу будућности генетске терапије, вештачких органа,
синтетичке крви и крвних судова и биоелектронских лекова.
Дакле, када сведочимо трансформацији као што су је описали Шваб, Маск, Гејтс, Халари и други велики технократе и
гуруа, мислим да је сасвим природно питати се: где смо сада?
Све ове такозване надоградње о којима сам до сада говорио постављају питање шта то заправо значи бити човек.
Ако је, на пример, ДНК код живота, шта то значи за људски живот да се генетским кодом може манипулисати?
Да ли владе финансирају истраживање и развој технологија за обављање ове врсте посла?
Ово је из рекламно-промотивне кампање компаније Moderna када је најављено увођење мРНК технологије...
Па, то је прилично невероватно. Да ли заиста стојимо на прагу постхуманог света?
Ако је тако, шта заправо значи "постхуман"? Да ли је то теоријско? Практично?
Деценијама постоји филозофски постхуманизам који се може наћи у делима свих великих културних теоретичара
који проглашавају хуманизам, онаквим какав је био схватан током Просветитељства, за завршеним.
Постхуманизам се сада такође разуме у смислу технолошког постхуманизма.
Област која ме занима и која се огледа у настојањима да се промени друштвени, психолошки или физички
састав и понашање људи кроз технолошка унапређења:
У генетском инжењерингу или неуро-кибернетичком унапређењу.
Како знамо да је то случај?
На пример, 2015. године Фајзер је најавио партнерство са Универзитетом Бар-Илан како би
боље разумео ДНК нанороботе за достављање лекова.
Саопштење за јавност изричито наводи да ће "овај стратешки корак претворити нанороботе из научне фантастике у применљиво решење".
Референце на роботе који делују на ћелијском нивоу стога могу указивати да
традиционална биолошка наука урушава или да се замењује.
То може значити да се синтетичка биологија спаја са природном биологијом, доводећи у први план нове
облике истраживања и развоја и људског постојања.
У публикацији из 2015. године под насловом "Интернет био-нано ствари", Ијан Акилдиз , пионир IoBNT-а, и његови
сарадници пишу о овој парадигми промене која се одвија у технологији комуникација и умрежавања.
Они наводе: "На нивоу нанотехнологије могуће је креирати објекте засноване на контроли, поновној
употреби, модификацији и реинжењерингу биолошких ћелија."
Ова нова мрежа, заснована на живим ћелијама и организмима, представља основу за многе нове примене у војном, здравственом и
безбедносном сектору, где се нано-ствари могу лако сакрити, уградити и распршити по околини, где заједно могу
да обављају детекцију, контролу, обраду и умрежавање.
У новембру 2019. године, Ентони Фаучи говорио је о применама ове нове технологије у здравству, ове нанотехнологије
познате као самосклапајуће наночестице, "универзалне вакцине против грипа као новог метода изазивања имуног одговора".
То је било у новембру 2019. године.
Шест дана касније, први извештај о мистериозној новој сорти грипа појавио се из Вухана у Кини.
Која је веза?
Неколико година касније, 2023. године, у предаavanju Акијлдиза тема добија већи значај.
Он истиче да: "Нано-биолошке машине иза IoBNT-а су дизајниране да се убризгавају у тело."
И то веома добро функционише са овим Ковид вакцинама. То иде у том правцу.
Ове мРНК нису ништа више од ситних машина на нано нивоу. Оне су програмиране и убризгане.
О свему овим очигледним применама писали смо обимно, али најфасцинантнија је мера порицања која
окружује парадигматску промену која је пред нама.
Истраживање и развој трају већ деценијама.
Истраживачи скоро никада не анализирају физички систем у његовом оригиналном облику.
Уместо тога, они граде модел који приближава понашање које верују да примећују у систему.
Анализирајући понашање модела, они се надају да ће моћи да предвиде понашање стварног система.
Видите, ми конструишемо моделе јер су природни динамички системи обично превише сложени да би
служили као оквир за практичну и прецизну анализу.
Све обмањујуће приче у научним круговима о људском телу као машини, мозгу као рачунару, ДНК као софтверу и вакцинама као
ажурирањима тог софтвера одражавају погрешно концептуално моделирање људи као погодне
локације за експериментисање и надоградњу.
Редуктивни и механистички начин размишљања који доминира у умовима трансхуманистичких
технократа сада је доказано да је суштински погрешан.
С обзиром на масивно глобално прикривање повреда и смртних случајева насталих услед експерименталне употребе лекова током
последњих пет година, питам се да ли се сложени и динамични систем који називамо људским телом, мозгом и крвотоком сада урушава.
Да ли су сви трансхуманистички модели за истински поствидну будућност већ пропали?
Не могу да замислим како истина о овом технократском рату против човечанства може још дуго остати скривена.
Као што каже изрека: истина ће изаћи на видело.
Вау, какав почетак. Хвала вам, докторе Брауди, доктор професоре Брауди. То је било феноменално.
Сада имамо основу за дан. Слушаћемо још у овом правцу.
Али за сада, хајде да удахнемо и издахнемо са олакшањем.
Мораћемо да погледамо ово предавање много пута пре него што заиста схватимо дубину онога на шта је овде указао.
Хвала вам још једном на свему.