Seuraavassa esityksessä kokenut lakimies laajentaa nyt tohtori Michael Brunnerin ahdistavaa aihetta vielä käytännönläheisemmin.
Siinä käsitellään ennen kaikkea vaaroja, jotka uhkaavat meitä WHO:n ja sen pandemiasopimusten sekä IHR:n eli kansainvälisten
terveyssäännösten oikeudellisten juonittelujen kautta.
Herää kysymys: uhkaako meitä edes totalitaarinen terveydenhuoltohallinto?
Ennen kuin kutsumme tämän uuden valopilven 21. AZK:hon ja hänen asiantuntijanäkemyksensä
rikastuttamaan meitä, vilkaistaanpa hänen ansioluetteloaan.
Beate Sibylle Pfeil on vuonna 1967 syntynyt saksalainen juristi ja riippumaton tutkija, joka on erikoistunut
Euroopan kansallisiin vähemmistöihin liittyviin kysymyksiin.
Tämä koskee erityisesti perustuslaillista, kansainvälistä ja eurooppalaista oikeutta.
Hän on profiloitunut omalla erikoisalallaan lukuisilla luennoillaan ja perusjulkaisuillaan, muun muassa etnisiä ryhmiä
käsittelevän monikokoisen käsikirjan toisena kirjoittajana.
Hän toimi päätoimittajana vuosina 2008-2016.
Vuodesta 2019 lähtien hän on toiminut European Journal for Minority Issues -lehden (EJM) toisena päätoimittajana.
Hän opiskeli oikeustiedettä Heidelbergin yliopistossa ja suoritti toisen valtiollisen tutkinnon Freiburgissa.
Vuonna 2002 hän valmistui oikeustieteen tohtoriksi Innsbruckin yliopistosta arvosanalla summa cum laude.
Hän työskenteli ja tutki Etelä-Tirolin etnisten ryhmien instituutissa 20 vuoden ajan.
17 vuotta, joista 17 vuotta tieteellisenä apulaisjohtajana.
Vuosina 2017-2023 hän oli Euroopan neuvoston kansainvälisen sopimuksen, alueellisia kieliä ja
vähemmistökieliä koskevan eurooppalaisen peruskirjan asiantuntijakomitean saksalainen jäsen.
Vuosina 2017-2022 hän toimi Flensburgissa sijaitsevan Euroopan vähemmistökeskuksen varapuheenjohtajana.
Hänen tämänhetkinen työnsä keskittyy Corona-toimenpiteisiin, mukaan lukien WHO:n suunnitelmat oikeudellisesta näkökulmasta.
Hän on kriittisten tuomareiden ja syyttäjien verkoston, Lääkärit ja tutkijat terveyden, vapauden ja demokratian puolesta
-järjestön, Vapaiden lakimiesten, Valistuksen lakimiesten, Maailman terveysallianssin ja
lääkärin ammattiyhdistyksen Hippokrateen valan jäsen.
Tohtori Beate Pfeil puhuu tänään WHO:sta, pandemiasopimuksesta ja kansainvälisistä terveyssäännöksistä.
Uhkaako meitä totalitaarinen terveydenhuoltohallinto?
Tervetuloa, tohtori Beate Pfeil. Kiitos, että jaatte asiantuntemuksenne kanssamme.
Kiitos paljon. Olkaa teroitettu nuoli. Kiitos teille.
Olen tänään hyvin vaarallinen, mutta en yhtä vaarallinen kuin WHO.
Ja ennen kaikkea haluan kiittää jäsen Brunneria sydämeni pohjasta hänen hienosta aiheestaan, varsinkin kun juuri tämä loukkaamaton
ihmisarvo sai minut aloittamaan oikeustieteen opinnot.
Tämä Saksan perustuslain ensimmäinen virke on aina inspiroinut minua koko oikeudellisten opintojeni ajan.
Ja kun puhun WHO:sta tänään, uskon, että meidän kaikkien ei tarvitse olla lakimiehiä, jos laitamme ihmisarvon
silmälasit päähämme ja arvioimme WHO:ta tästä näkökulmasta, joitakin vastauksia saattaa tulla automaattisesti esiin.
Seuraavassa haluan tietenkin keskittyä ensisijaisesti kahteen tärkeään WHO:n sopimukseen,
kansainvälisiin terveyssääntöihin ja pandemiasopimukseen.
Aloitetaan kuitenkin selittämällä, mitä WHO:ssa jo sovelletaan.
Koska se, mitä olemme kokeneet niin sanottujen koronavuosien aikana vuodesta 2020 alkaen, ja tätä ei voi korostaa tarpeeksi
usein, liittyy WHO:n järjestelmään, joka on jo käytössä.
Siksi ensimmäinen kohta, WHO aktuell.
Sitten on vielä kysymys siitä, mitä meitä mahdollisesti odottaa, jos 1. kesäkuuta 2024 kyseenalaisissa olosuhteissa hyväksytyt
muutokset kansainvälisiin terveyssääntöihin todella tulevat voimaan kansainvälisen oikeuden ja
mahdollisesti myös kotimaan lainsäädännön osalta.
Kolmantena kohtana haluaisin käsitellä pandemiasopimusta, joka hyväksyttiin vasta tänä vuonna, mutta ei vielä kokonaisuudessaan.
Haluaisin selittää tämän lyhyesti myöhemmin.
Ja tee sitten johtopäätökseni kohdassa 4.
Kohdassa 5 on kyse näkökulmien kartoittamisesta: mitä WHO:lle ja sen suunnitelmille voisi tapahtua nyt?
Ja ennen kaikkea kysymys, joka koskee meitä kaikkia: mitä voimme tehdä? Me, yksittäiset kansalaiset.
Kyllä, kohta 1. Aloitan sanomalla jotain WHO:sta ja sen nykyisistä järjestelmävirheistä.
Se on ehdoton järjestelmävirhe.
WHO perustettiin vuonna 1948 valtioiden yhteenliittymäksi.
Ja hitaasti mutta varmasti 1980-luvun puolivälistä lähtien syntyi ongelma, joka liittyi muun muassa siihen, että
Yhdysvallat jäädytti jäsenmaksunsa 1980-luvun puolivälissä.
Normaalisti tällaiset järjestöt rahoitetaan jäsenvaltioiden säännöllisillä, kohdentamattomilla maksuilla.
1980-luvun puolivälissä myös osavaltiot jäädyttivät jäsenmaksunsa Yhdysvalloista tulleen sysäyksen seurauksena.
Ja sitten alkoi... Sitten, salaa, hiljaa ja äänettömästi, katastrofi alkoi ottaa kulkuaan.
Nykyään noin 85 prosenttia WHO:n talousarviosta on riippuvainen vapaaehtoisista lahjoituksista, joista
suurin osa on korvamerkitty tiettyihin tarkoituksiin.
Näihin avunantajiin, jotka ovat nyt WHO:n lahjoittajia, kuuluu myös maita, jotka maksavat paitsi
jäsenmaksunsa myös... lahjoittavat WHO:lle erikseen.
Saksa on tässä valitettavasti hyvin esimerkillinen.
Verorahamme menevät siis WHO:lle potenssiin.
Ja koska Yhdysvallat on nyt irrottautunut, Saksa on luultavasti tärkein lahjoittaja.
Sitten avunantajiin kuuluvat myös kansainväliset valtiolliset järjestöt, ja sitten on vielä
arkaluontoinen kohta, johon kuuluvat monet yksityishenkilöt.
Kuten kolmannen nuolen alla kuvailin, Italiasta, ei, Australiasta, ei Italiasta, on tehty uusi fantastinen tutkimus.
He tutkivat WHO:lle annettuja korvamerkittyjä lahjoituksia - niiden joukossa on vain kahdeksan lääkeyhtiötä - mutta kaikki
muut instituutiot, järjestöt, jotka eivät ole valtioita mutta jotka lahjoittavat WHO:lle tiettyä tarkoitusta varten,
ovat lähes sataprosenttisesti sidoksissa lääkeyhtiöihin, ja tämä tutkimus paljastaa tämän nerokkaalla tavalla.
He kutsuvat sitä lääkealan yhteensopivaksi.
Kaksi suurinta ovat Gates-säätiö ja rokoteallianssi Gavi.
Vielä yksi asia etukäteen, mutta WHO:n perustajilla oli jotain mielessä, kun he kirjoittivat WHO:n perustuslain 37 artiklaan,
että pääjohtaja ja henkilökunta eivät saa pyytää ohjeita miltään hallitukselta tai viranomaiselta tehtäviään hoitaessaan.
Se, mikä pätee hallituksiin tai virallisiin hallituksiin, pätee sitäkin enemmän lääketeollisuuden tai
lääketeollisuuteen liittyvien organisaatioiden pakkosääntelyyn.
Tämä tarkoittaa, että WHO rikkoo omaa perustuslakiaan näillä korvamerkityillä
lahjoituksilla, ja lisäksi on olemassa lisäohjeita.
WHO:n lahjoitusten taustalla on myös toinen ongelma, jota ei voi korostaa tarpeeksi usein:
Jos esimerkiksi Saksan liittopäivät sanoisivat, että kyllä, meidän on vain korotettava osavaltioiden jäsenmaksuja
uudelleen, olemme helposti ratkaisseet lääkeriippuvuusongelman.
Ei, olemme jo pitkään salaa ja hiljaa lujittaneet ja institutionalisoineet valtioiden ja yksityisten yritysten välisiä
suhteita taustalla tämän petollisen, sanoisinko, julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien rakentamisen kautta, jota ei
enää kyseenalaisteta ja jossa WHO on tietenkin yhteydessä hallituksiin, kuuluisaan Gatesin säätiöön ja,
muistakaa, rokotevalmistajiin esimerkiksi GAVI:ssa tai CEPI:ssä.
Myös Unicef, Maailmanpankki ja muut kansalaisjärjestöt ovat mukana GAVIn toiminnassa.
EU:n komissio ja muut tutkimuslaitokset ovat mukana CEPI:ssä, jolla on ohjelma rokotteiden
kehittämiseksi kaikkia sääntöjä vastaan 100 päivässä.
Oikeudellisesta näkökulmasta tätä ei voida missään nimessä hyväksyä, koska valtiot - palataan vielä tähän perusajatukseen,
että valtioiden on palveltava ihmisiä - ja yksityiset yritykset, mukaan lukien ihmisarvo ja ihmisvapaus ja yksityiset
yritykset, voivat jopa oikeutetusti olla voittoa tavoittelevia.
Mutta jos nämä kaksi yhdistyvät ja valtion laitokset tulevat riippuvaisiksi yksityisistä lahjoituksista,
joita ohjaa voitto, olemme jo katastrofin edessä.
Ja tämä koko ongelma, joka liittyy jo WHO:hon ja jota esimerkiksi Saksan liittopäivien yksikään jäsen ei ole
tähän mennessä pohtinut - meidän on huomautettava heille - on WHO:n avoimuuden räikeä puute.
Sen lisäksi, että meillä on näitä julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia, joissa yksityinen ja julkinen sektori ovat
yhteydessä toisiinsa, meillä on myös, kuten loistavat kollegat ovat osoittaneet, jatkuva ihmisten
karuselli GAVI:n, Gates-säätiön ja WHO:n välillä.
Gatesin säätiön osuus WHO:n budjetista on muuten noin 20 prosenttia, sekä suoraan että
välillisesti sen rahoittamien muiden järjestöjen kautta.
Ja Gates, joka toisaalta esiintyy hyväntekijänä, hyötyy kaikista näistä väitetyistä lahjoituksista saaduista voitoista.
Nyt meillä on siis massoittain eturistiriitoja, jos niin sanottu WHO:n asiantuntija on työskennellyt toisaalta lääketeollisuudessa
ja sitten yhtäkkiä siirtyy takaisin WHO:n palvelukseen tai tekee taas jotain GAVI:ssa, silloin meillä on eturistiriitoja,
jotka koskevat tehoa, ja nyt on kyse siitä, että näitä ei julkisteta, ja tietosuoja on yhtäkkiä tärkeässä asemassa.
Sitten seuraava kohta: sopimukset WHO:n lahjoittajien kanssa, joista voisi ehkä nähdä, mitä tarkoituksia lahjoittajat liittävät
lahjoitukseensa, ehkä he sanovat, Jo, käytä meidän ModRNA-rokotettamme, se on hieno, ainakin kun se tuottaa voittoa,
muuten emme lahjoita sinulle mitään, joten suosittele sitä, ja mikä yhteensattuma, näitä sopimuksia ei
myöskään julkisteta, niitä ei anneta yleisön käyttöön.
Ja kruununa on menettely, jota kutsutaan WHO:ssa vuonna 2022 käyttöön otetuksi
hätäluettelointimenettelyksi (Emergency Use Listing Procedure).
Lääkeyritykset voivat jo nyt hakea lääkkeitä ja rokotteita, joita ne sitten valmistavat, kerran eräänlaisena kuivakokeena, ennen
kuin tiedämme tarkalleen, mikä oletettavasti vaarallinen pandemiavirus on nyt taas liikkeellä, eli kerran abstraktisti
paikanpitäjien kanssa, ja sitten toisessa vaiheessa, kun niin sanottu pandemia sitten tapahtuu, vastaavien konkreettisten
taudinaiheuttajien kanssa, nämä lääkkeet ja rokotteet arvioidaan kerran alustavassa komiteassa, sitten myöhäisessä (komiteassa).
Mutta nyt tulee skandaali par excellence: WHO pidättää itsellään oikeuden päättää, mitä se tekee tai ei tee näiden
asiantuntijalausuntojen tuloksille, ja tässäkin tapauksessa se pidättää itsellään oikeuden päättää, julkaiseeko se ne vai ei.
WHO:lla on täysi määräysvalta asiantuntijalausuntojen tuloksiin.
Tämä on myös ennennäkemätön skandaali, ja sitten ihmettelemme, miksi niin monet ihmiset kärsivät nyt rokotevaurioista,
korona-rokotuksesta, niin sanotusta korona-rokotuksesta, ja jotkut heistä eivät vieläkään tiedä, että tämä voi olla syy.
Nyt meillä on siis WHO, joka kärsii jo nyt massiivisista järjestelmävirheistä, ja nyt tulee erittäin
suuri ongelma, joka liittyy siihen, että WHO:n yhdellä henkilöllä on liialliset valtuudet.
Ja kuten me kaikki tiedämme, pääjohtaja Tedros on myös ihmisoikeusjärjestöjen
mielenkiinnon kohteena muun muassa sotarikosten vuoksi.
Tämä Tedros, jolla ei ole minkäänlaista demokraattista legitimiteettiä, voi jo nyt julistaa niin
sanottuja kansainvälisiä terveyshätätilanteita.
Hän voi antaa niin sanottuja suosituksia tältä pohjalta, ja olemme nähneet Tedrosin omapäisen toiminnan tuloksen vuonna 2020.
Kuten kaikki tiedämme, kyse oli rokotus- ja testausvaatimuksista, lääketieteellisistä tutkimuksista, hoidoista,
kontaktien jäljittämisestä, eristämisestä, karanteenista, matka- ja kaupparajoituksista ja niin edelleen.
Tosiasioiden tarkastaja voi sanoa, että kyllä, mutta Tedrosin on otettava huomioon tietyt tosiseikkoja koskevat
kriteerit, jotka on esitetty kansainvälisissä terveyssäännöissä.
Kyllä, ja sitten asianajaja hurraa ja sanoo, että meillä on valtava luettelo taudeista, ja jos ne leviävät
nopeasti maailmanlaajuisesti, hän voi julistaa hätätilan.
PHEIC, Public Health Emergency of International Concern, mikä ironia.
Ja jos se sitten antaa suosituksia esimerkiksi yleisistä tai laitoskohtaisista rokotusvaatimuksista, sen on tarkasteltava
niiden oikeasuhteisuutta, sen on tarkistettava, auttaako se ylipäätään hillitsemään tartuntatauteja
maailmanlaajuisesti, miten on sivuvaikutusten laita ja niin edelleen, sen on tehtävä kaikki mahdollinen.
Kyllä, se on paperilla, mutta - ja tämäkin on liian vähän tiedossa, edelleen liian vähän tiedossa - tieteellinen
näyttö ja suhteellisuus ovat niin tärkeitä tässä asiassa, että ne eivät ole sen paperin arvoisia, jolle ne on kirjoitettu.
Koska Tedrosilla on hätäkomitea, joka neuvoo häntä, mutta vain neuvoo häntä, se ei ole millään tavalla riippumaton, vaan Tedros
itse nimittää jäsenet ja tarvittaessa erottaa heidät uudelleen.
Toisin kuin niin sanotussa perustuslaillisessa valtiossa, johon nyt pyrimme, ei ole riippumatonta valvontaviranomaista.
Mikä on tämän kaiken tulos?
Meillä on massoittain eturistiriitoja.
Meillä on valtava riski, että Tedros käyttää mielivaltaisesti ja väärin valtaansa ja että kaikenlaiset
ihmiset kuiskaavat taustalla muita asioita todisteiden ja suhteellisuusperiaatteen vastaisesti.
Siksi sana, ulkoisen valvonnan vaara, kenen tahansa toimesta, on alareunassa.
Ja tämän ketjun lopussa on pahin asia: vaara, joka on jo kauan sitten toteutunut, että perusoikeuksia loukataan
laajamittaisesti, mukaan luettuna oikeus elämään, fyysiseen koskemattomuuteen ja tietysti ihmisten terveyden loukkaamiseen.
Tämä on, eikä sitä voi sanoa tarpeeksi usein, WHO:n nykytilanne.
Mitä meitä odottaa tulevaisuudessa, jos nämä kansainväliset terveyssäännökset, jotka ovat nyt suhteellisen lähellä meitä,
hyväksytään - kuten sanoin, viime vuonna ja nyt lähes kaikkien valtioiden vastalauseiden
määräaika on kulunut umpeen; se oli 19. heinäkuuta.
Valtioilla olisi ollut mahdollisuus vastustaa näiden kansainvälisten terveyssäännösten
voimaantuloa WHO:ssa vuodesta 2024 alkaen.
Silloin vanha WHO olisi soveltanut edellistä versiota.
Valitettavasti hyvin harvat maat käyttivät tätä 19. heinäkuuta päättynyttä määräaikaa, mutta tästä lisää myöhemmin.
Tämän vastustamatta jättämisen seurauksena muut jäsenvaltiot ovat nyt kansainvälisen oikeuden mukaan velvollisia panemaan nämä
kansainväliset ihmisoikeusyleissopimukset täytäntöön, jos ne eivät ole sitä jo tehneet, ja ne tulevat
kansainvälisen oikeuden mukaan voimaan 19. syyskuuta.
Mitä siinä sanotaan?
Nykyisessä IHR:ssä olemme jo muotoilleet PHEIC:n - nyt siihen on lisätty pandemiahätätila - eräänlaisena raskauttavana tekijänä,
ja siinä on - kuten asianajajat näkevät sen samalla tavalla - lisää raskauttavia tekijöitä rikokseen -
tämän on oltava vielä vaarallisempaa, viruksen on levittävä vielä nopeammin monissa maissa.
Kyse on terveydenhuoltojärjestelmän kapasiteetin ylittämisestä.
Kyse on siitä, että tämä virus, kuten se on kauheasti seinälle maalattu, voi aiheuttaa sosiaalisia ja taloudellisia
häiriöitä, ja sitten sanotaan, että suuri riski riittää.
Tämä on siis myös ennennäkemätön skandaali, vielä toimivan, esimerkiksi Saksan liittovaltion
perustuslakituomioistuimen pitäisi itse asiassa repiä tällainen rikos kappaleiksi alusta alkaen.
Kohta 2: mitä uudessa IGV:ssä sanotaan nimenomaisesti?
Lääkelobbaus on luultavasti halunnut ja toivonut sitä jo hyvin pitkään, uutta painopistettä, mukavaa uutta kieltä,
asiaankuuluvia terveystuotteita, mukaan luettuina tietenkin lääkkeet, niin sanotut rokotteet ja mielestäni myös
hyvin huolestuttavasti solu- ja geenipohjaiset hoitomuodot.
Sen jälkeen, mitä olemme nyt kuulleet herra Brodylta.
Näistä kaikista resursseista voidaan nyt antaa hätäsuosituksia. Mutta TETROS, pääjohtaja, voi
antaa suosituksia myös hätätilanteiden ulkopuolella.
Nämä ovat niin sanottuja pysyviä suosituksia.
Tällaisten tuotteiden tutkimusta ja kehittämistä on nyt jatkettava tarmokkaasti, ja WHO:n lausunnoista käy täysin
selväksi, että kaikkien näiden tuotteiden on nyt oltava Mod RNA-pohjaisia tuotteita, erityisesti rokotusten osalta.
Tutkimusta ja kehitystä on edistettävä massiivisesti, uusia tuotantolaitoksia on rakennettava ympäri maailmaa, koska, kuten
olemme nyt Genevessä kuulleet, koronan ongelma oli se, että kehitysmaat eivät ilmeisesti saaneet riittävästi
käyttöönsä kaikkia näitä siunauksia, minkä vuoksi nyt käytetään oikeudenmukaisuuden, tasapuolisen jakamisen, periaatetta.
Ja solidaarisuus, ja solidaarisuuden nimissä rikkaampien maiden pitäisi kaivaa taskuistaan,
jotta köyhemmät maat voisivat tuottaa vielä enemmän.
Ja kuten aiemmin mainitsin, on jo olemassa hätälupaluettelo, mikä tarkoittaa, että WHO yrittää jo nyt käyttää
valtavaa vaikutusvaltaa maailman sääntelyviranomaisiin.
Asiantuntijat ovat selittäneet minulle tämän: tämän niin sanotun ModRNA-rokotteen tuottaminen liittyy
väistämättä eräänlaiseen gain-of-function-tutkimukseen.
Tämä tarkoittaa sitä, että pandemian taudinaiheuttajia, joita nyt etsitään kiivaasti maailmanlaajuisesti, koska ne ovat myös hyvin
kannattavia, muunnetaan keinotekoisesti laboratoriossa, eli mutaatio luodaan keinotekoisesti, jotta
rokote voidaan kehittää juuri tätä mutaatiota vastaan.
Asiantuntijat kiistelevät siitä, kuinka vaarallista tämä on.
Sitten kuulen tohtori Wodargin, sitten kuulen professori Wiesendangerin.
En ole asiantuntija, en voi arvioida.
Voin vain todeta, että täällä harjoitettu paine on hyvin selkeä, ja tässä on selkeitä etuja.
Jotkut haluaisivat nähdä uuden pandemian.
Sen verran voin päätellä tästä kaikesta.
Toisin sanoen tämä yksipuolinen, farmaseuttisesti suuntautunut kuva lääketieteestä vahvistuu entisestään.
Turvallisuusriskit ovat lisääntyneet.
Professori Kemmerer sanoo aivan oikein, että tämän mod RNA-injektion avulla pandemia löytää
itse asiassa paljon paremman maaperän ihmiskehossa.
Koska nämä injektiot kuristavat immuunijärjestelmää, ne kiihdyttävät pandemioita entisestään.
Tämä voidaan sanoa varmuudella nykyisen tietämyksen perusteella.
Henki ja terveys ovat vielä suuremmassa vaarassa.
Nyt tulee kolmas erittäin vaarallinen kohta.
Tämä IHR sisältää nyt sen, mitä olemme kuulleet EU:lta jo pitkään ja mitä kuulemme myös omissa maissamme.
Olemme täällä sensuurin vastaisessa konferenssissa.
Ja yksi vaarallisimmista ideologisista välineistä on tämä petollinen ajatus, että jossain on auktoriteetti, joka vaatii
itselleen oikeutta torjua väärää tietoa ja disinformaatiota.
Ja tämä totuusmonopoli - ja olen aina hämmästynyt siitä, ettei yksikään perustuslakituomari, tuskin yksikään
perustuslain asiantuntija, viittaa siihen - on pohjimmiltaan täysin perusoikeuksien vastainen.
Sananvapauden ja akateemisen vapauden perusoikeus perustuu ajatukseen mielipiteiden
vapaasta vaihdosta vapaan keskustelun kautta.
Ja jos tätä rajoitetaan, nämä vapaudet ovat jo nyt tukahdutettu ytimeltään.
Nyt tämä on toteutunut, ilman että virallisen puolen taholta on kuultu mitään vastalauseita.
Väärän tiedon ja disinformaation torjunta uudessa IHR:ssä.
Tähän on lisättävä riskiviestintä.
Siellä istuu siis myös joku, joka tietää, miten se toimii ja miltä tämä riski näyttää.
Ja nyt hän päättää, mitä väestölle kerrotaan, mitä riskin pitäisi olla.
Ja kaikki muu häivytetään.
Tämän takana on hyvin petollinen käsite. Sitä kutsutaan infodemian torjumiseksi.
Taas propagandakieltä: infodemia, melkein yhtä vaarallinen kuin pandemia.
Ja teoriassa todetaan jo, että jopa liian suuri määrä tietoa voidaan peruuttaa.
Kuka päättää, mikä on liikaa?
Niinpä me ihmiset emme enää kykene erottamaan, mitä tietoa kulutamme ja mitä emme kuluta.
Jotain on siis ollut tekeillä jo pitkään WHO:n käyttäytymisohjauksen kanssa, mutta ei vain siellä.
Ihmisiä ei enää suostutella noudattamaan tiettyjä suuntaviivoja suostutteluvoimalla ja valtion viranomaisten hyvällä
työllä - se olisi hienoa - vaan kyse on itse asiassa ihmisten käyttäytymisen ohjaamisesta psykologisella tasolla.
Silloin emme enää tarvitse tieteellistä näyttöä, joka on käytännöllistä niille, jotka
haluavat käyttää valtaa tai tehdä voittoa.
Tätä vahvistaa se, että WHO on tehnyt sopimuksia koko digitaalisen suurteollisuuden kanssa.
Ja joka epäselvissä tapauksissa voi myös kertoa heille, mikä on totta ja mikä ei.
Yllättäen hekään eivät ole avoinna.
Kyseessä on siis pohjimmiltaan taistelu vapautta, mielipiteitä, tietoa ja myös lehdistöä, vapaata lehdistöä, vapaita
tiedotusvälineitä vastaan, jotka edustavat eriäviä mielipiteitä.
Ja tietenkin, ja tämä on varsin kohtalokasta, tieteen vapaus.
Sitten vielä yksi ratkaiseva seikka: mitä muuta IHR:ssä on?
Käskette nyt osavaltioita perustamaan kansallisen IHR-viranomaisen, jonka on tietenkin huolehdittava yksinomaan
IHR-velvoitteiden täytäntöönpanosta, ja myös hallinnollisella tasolla, esimerkiksi Saksassa osavaltiotasolla tai kunnallisella
tasolla, terveydenhuoltoviranomaisten on kaikkialla suuntauduttava tai oltava
kiinnostuneita, sanoisin, mukautumaan WHO:n velvoitteisiin.
Epäselvissä tapauksissa ei enää tarkisteta, ovatko ne järkeviä ja ennen kaikkea ovatko ne
sopusoinnussa peruslain ja ihmisoikeuksien kanssa.
Allekirjoittajavaltioihin kohdistuva täytäntöönpanopaine kasvaa näin ollen valtavasti.
Se olisi IGV 2024, joka on edessämme.
Pandemiasopimus on vielä kaukana, ja jos on paljon onnea, se saattaa jäädä toteutumatta.
Tämä on myös linkki näihin pandemiahätätilanteisiin.
Pandemiasopimus ei kuitenkaan itsessään sisällä valtuuksia julistaa hätätilaa.
Valitettavasti meillä on jo IGV sitä varten.
Siinä todetaan kuitenkin esimerkiksi, että sopimusta sovelletaan pandemioiden aikana ja niiden välillä.
Täällä edistetään siis pandemiaa koskevaa kertomusta.
Elämme pandemioiden aikakautta.
Ainoa mahdollinen selitys on zoonoosi, jonka taustalla on viime kädessä myös ihmisen
toimintaa. Avainsana gain-of-function-tutkimus.
Se on nopeasti sammunut.
Tämän jälkeen näiden merkityksellisten terveystuotteiden edistämistä on konkretisoitava ja vahvistettava entisestään.
Kaikki se, mitä olen jo maininnut täällä IHR:n yhteydessä.
Lisäksi teknologiansiirtoa pitäisi tapahtua rikkaiden ja köyhien välillä.
Sitten kuuluisa taudinaiheuttajien saatavuutta ja hyötyjen jakamista koskeva järjestelmä.
Kysymys on siitä, että maailman maat taistelevat luonnollisesti geneettisen materiaalin saatavuudesta.
Mutta lääkkeitä ja rokotteita voidaan kehittää tältä pohjalta, mikä on loistava voittomalli.
Etenkin köyhät haluavat luonnollisesti osallistua rikkaiden voittoihin.
Ehkä se on meidän onneamme, koska sisäisesti on kiistaa taloudesta.
Tämä on myös syy siihen, miksi tämä pandemiasopimus ei ole vielä toteutunut.
Ja juuri tästä syystä tänä vuonna lähes unohdettiin, kun se hyväksyttiin, että 12 artiklan 2 kohdassa todetaan, että sopimus
voidaan avata allekirjoitettavaksi vasta sitten, kun osapuolet ovat sopineet niin sanotun "Pope-järjestelmän" liitteestä.
Tämä tarkoittaa, että meillä on toivon pilkahdus, että sisäinen kiista - kun kaksi ihmistä tappelee, kolmas on
onnellinen - mahdollisesti kiista rahasta, on tässä tärkeässä asemassa ja säästää meidät tältä pandemiasopimukselta.
Ja se olisi fantastista.
(Kyse on tietenkin edelleen hätälupajärjestelmien vahvistamisesta.
Se, mitä aiemmin oli tällä ylimääräisellä lehdellä - kutsun sitä hätätilaluetteloksi - konkretisoituu nyt siellä.
Loppujen lopuksi kyse on siis maailmanlaajuisen lääketieteellis-teollisen
kompleksin perustamisesta, ei mistään muusta.
Kyse ei ole terveydestä. Kyse on terveyden vastakohdasta. Ihmiset tulevat elämään täällä.
Ihmisten terveyttä ja fyysistä koskemattomuutta vaarannetaan voiton ja vallan nimissä.
Kolmas kohta: pandemiasopimuksen infodemian käsite on hyvin huolestuttava.
IHR:ssä taistelemme väärää tietoa ja disinformaatiota vastaan.
Nyt tulee toinen pommi.
Tavoitteena on vahvistaa väestön tieteellistä terveys- ja pandemialukutaitoa.
Tässä kohtaa WHO:n väitetty totuusmonopoli toteutuu siis selvästi: väestö on aivopestävä pandemioiden, kansanterveyden ja
tieteen aloilla - tietenkin vain siinä, mitä WHO näillä ymmärtää.
Kyllä, koska, kuten sanoin, meillä ei ole valvontaelintä.
Korkea-arvoinen YK:n edustaja on jo sanonut sen varsin selvästi ilman, että Yhdistyneet Kansakunnat on
paheksunut sitä; WHO on tunnetusti YK:n tytäryhtiö, ja Yhdistyneet Kansakunnat on tieteen omistaja.
Mitä tekemistä tieteellä on omaisuuden kanssa?
Ainoa selitys on aina valta ja voitto.
Ja sitten ihmisille olisi tiedotettava lääkkeiden tehokkuudesta ja turvallisuudesta.
Näin ollen tätä pidetään itsestäänselvyytenä ja käyttäytymisen hallintaa edistetään edelleen.
Sitten meillä on lisää innovaatioita, vahvistettu seurantamekanismi ja sitten jo olemassa oleva One Health
-periaate, joka yhdistää eläinten terveyden ympäristöterveyteen ja ihmisten terveyteen ja joka antaa WHO:lle lisää mittaamattomia
valtuuksia ja joka tietysti myös tukee tätä zoonoositeoriaa.
Että pandemiat eivät voi koskaan johtua ihmisistä, vaan ainoastaan siitä, että eläimet sairastuvat yhtäkkiä vaarallisesti
jostain syystä, ja koko asia leviää sitten ihmisiin.
Zoonoosien leviäminen on tietenkin jo otettu huomioon.
Niin, ja jos nyt tarkastelemme koko asiaa uudelleen, ajatusta siitä, että ihmisarvo on
loukkaamaton, ajatusta ihmisoikeuksista ja vapaudesta.
Ja jos tarkastelemme näitä sopimuksia, niin ennen kaikkea valtioiden
suvereniteettia uhkaava tosiasiallinen uhka on kasvanut.
Korostan de facto, koska edes vuonna 2020 yksikään valtio ei ollut velvollinen
yksinkertaisesti panemaan täytäntöön WHO:n suosituksia.
Mutta he tekivät sen.
He tekivät sen, ja se järkytti minua syvästi.
Ja jäsen Brunner on selittänyt hyvin, missä oikeusjärjestelmiemme puutteet ovat.
Mielestäni puuttuu eetos, jota ilman kaunein oikeusjärjestelmä ei voi olla olemassa, eetos, joka
pystyy myös korvaamaan puutteellisen oikeusjärjestelmän.
Esimerkiksi Saksassa ja varmasti muuallakin on ollut aikoja, jolloin meillä on ollut toimiva liittovaltion
perustuslakituomioistuin, joka on pitänyt yksilön vapautta ja ihmisarvoa lähtökohtana
ja päätepisteenä ja asettanut sen etusijalle.
Ja kaikki se on menetetty.
Muistan, miten kauhistuin, kun luin ensimmäistä kertaa Handbuch des Staatsrechts -teoksesta, että jokainen
perustuslaki elää edellytyksillä, joita se ei voi luoda itse.
Ajattelin aina, että jos se on paperilla, sitä kunnioitetaan.
Niin naiivi voi olla oikeustieteen opiskelija.
Olen nyt saanut oppitunnin, mutta aivan ensimmäisen luokan oppitunnin.
Tämän kognitiivisen sodankäynnin, tämän infodemian politiikan, tämän EU:n digitaalisia palveluja koskevan säädöksen ja tämän
mielettömän faktantarkistajien taudin myötä päädymme siihen, että ihmiset muutetaan täysin uudelleen itsenäisesti
ajattelevista kansalaisista kuuliaisiksi alamaisiksi.
Tämä koskee kaikkia aloja, kuten valtiota, oikeuslaitosta, lainsäätäjää ja niin edelleen.
Ilman tätä ihmisarvon ja vapauden eetosta oikeusjärjestelmä ei voi enää toimia.
Brunner sanoi sen kauniisti ja ehkä juuri tässä vaiheessa: Saksan peruslain ensimmäinen luonnos sisälsi alun
perin lauseen, jonka mukaan valtio on olemassa ihmisen vuoksi, ei ihminen valtion vuoksi.
Ja kaikki se on nyt, hän ilmaisi sen kauniisti toisella tavalla, kaikki se on nyt murtunut.
WHO uhkaa siis edelleen massiivisesti itsemääräämisoikeutta, ja perustuslaillinen valvonta, perustuslakituomioistuimet
mukaan luettuina, on täysin epäonnistunut.
Näen sen kauhulla, erityisesti Saksassa, ja maassamme tapahtuva poliittinen vaino on jotain
sellaista, josta en olisi koskaan voinut uneksia.
Ja sitten tietysti lisääntyy riski, että vapautta rajoitetaan laajamittaisesti, julistetaan mielivaltaisesti
poikkeustila ja mahdollisesti annetaan jatkuvasti suosituksia, joilla rajoitetaan vapautta.
Taustalla on WHO:n valvontaelinten puuttuminen ja se, että valtiot yksinkertaisesti jättävät valvontaelimensä huomiotta.
Sitten on vielä yksi tärkeä seikka, kuten kollegamme Silvia Behrendt ja Amrei Müller ovat toistuvasti
huomauttaneet: meillä on, ja tämä sopii yleiseen kokonaiskuvaan, terveyspolitiikan hiipivä ideologinen militarisoituminen.
Sitä ei ole perussopimuksissa, mutta on olemassa globaalia terveysturvaa koskeva doktriini: taudinaiheuttajia kohdellaan
kuin sotilaallista vihollista, turvallisuusriskiä, ja sitten on oltava automaattinen vastaus, joten automaattinen
mekanismi asennetaan, ja tietysti on olemassa rokotuksia niitä vastaan, mikä on itsestäänselvyys.
Ihmiset eivät enää kyseenalaista sitä, rokotetaanko ihmisiä kuoliaaksi.
Ja olemme myös sisällyttäneet, vaikkakin tietenkin vain yhdessä paikassa, ihmiskunnan yleisen digitaalisen valvonnan
vahvistamisen siten, että digitaaliset rokotuspassit on nyt otettu käyttöön, ei vain, mutta myös
hyvin tärkeä asia totalitaaristen tarkastusten osalta.
Sitten tietysti lisääntyneet terveysmenettelyt tämän lääketieteellis-lääketieteellisen kompleksin, infodemian
käsitteen, kautta, olen jo kuvannut sitä yksityiskohtaisesti.
Ja sitten näissä sopimuksissa on myös hiipivä ideologinen uudelleenjärjestely.
Kyse on siitä, että ihmiset siirtyvät hitaasti mutta varmasti pois ajatuksesta, että minä olen
yksilö ja että vapauteni on lähtökohta ja päätepiste.
Ei, sinä et ole mitään, yhteisö on kaikki.
Kuulostaako tämä tutulta?
Ihmisarvo ei ole enää ongelma.
Olemme kehittyneet kohti kollektiivista kuuliaisuutta.
Tähän kuuluu esimerkiksi koko yhteiskuntaa koskeva lähestymistapa.
Tämä tarkoittaa, että kun vaarallinen pandemia puhkeaa, kaikkien yhteiskunnan jäsenten
on pidettävä yhtä ja vedettävä yhtä köyttä.
Mitä se tarkoittaa loogisesti?
Loogisesti ajateltuna, jos et muuta rannalle, olet ulkona, olemme nähneet tämän kaiken ennenkin.
Sinun on immunisoitava perusoikeutesi, muuten olet mennyttä.
Kaikkea, mistä on eriävä mielipide, vastaan hyökätään massiivisesti muodossa tai toisessa, ja sitten on vielä nämä
oikeudenmukaisuuden ja solidaarisuuden pseudoperusoikeudet.
Ja nämä ovat sitten aitojen ihmisoikeuksien mukaisia.
Kyllä, se on itse asiassa vastaus.
Meillä on, kysyn, uhkaako totalitaarinen terveysjärjestelmä meitä?
Meillä ei ole vain totalitaarinen terveysjärjestelmä, joka on ilmassa, vaan myös maailmanlaajuinen kehitys kohti
autoritaarisuutta ja totalitarismia sellaisissa paikoissa, joissa se ei ole vielä tai ei ole ollut niin pitkällä.
Sieltä se tulee.
Meillä on valtavia paineita oikeusvaltion periaatteita ja perusoikeuksia kohtaan, mukaan lukien oikeus
vapaaehtoiseen suostumukseen lääketieteellisiin kokeisiin, kuten YK:n ihmisoikeussopimuksen 7 artiklassa jo mainitaan.
Jäsenvaltioiden suvereniteettiin kohdistuu painetta, ja loppujen lopuksi tämä on erittäin suuri vaara.
Kyse on siis oikeastaan kaikesta.
Näin ollen 5 jakso, hyvin lyhyesti, mitä tapahtuu seuraavaksi?
Meillä on, luojan kiitos, voitte seisoa näiden valtioiden takana miten haluatte, mutta
Yhdysvaltojen vetäytyminen oli erittäin tärkeä signaali.
Argentiina on seurannut.
Nämä valtiot eivät enää tue mitään IHR:n versiota.
Myöskään Israel ja Italia eivät tue näitä IHR 2024 -tapahtumia, mikä on hyvin jännittävää.
Myös Itävalta on esittänyt vastalauseen, mutta vain, sanon sen suljetuin lainausmerkein, koska se tajusi hyvin
myöhään, ettei parlamentti ollut vielä antanut hyväksyntäänsä.
Perustuslain mukaan tämä olisi kuitenkin pitänyt hyväksyä, jopa ensimmäisellä IHR:llä.
Tämä tarkoittaa, että he haluavat edelleen saada parlamentin hyväksynnän - mutta silti.
Pandemiaa koskevan sopimuksen osalta, kuten olen jo kuvannut, on toivottavaa, että se ei toteudu.
Yksi tärkeä asia - ja huomasin tämän Itävallan esimerkin avulla - on se, että hallitukset, vaikka niitä ei ole valittu
suoraan demokraattisesti, voivat neuvotella ja allekirjoittaa sopimuksia kansainvälisen oikeuden nojalla.
Pääsääntöisesti parlamenttien on kuitenkin annettava hyväksyntänsä.
Pystyimme myös käynnistämään tämän Itävallassa viime hetkellä, koska se oli jotenkin jäänyt huomiotta, kumma kyllä.
Siksi on tärkeää, että yksi asia on kansainvälisen oikeuden mukainen edustus ja toinen on näiden
hallituksen päätösten demokraattinen legitimointi.
Yleensä mukana ovat parlamentit.
Toisin sanoen kehotamme myös maailman lakimiehiä tarkistamaan uudelleen: annoitteko edes parlamentin sanoa mielipiteensä?
Jos näin ei ole, viitatkaa tähän ja vaatikaa sitä.
Muussa tapauksessa näitä ihmisoikeuksia ei voida yksinkertaisesti vaatia näissä maissa.
Saksa on hieman perusteellisempi, ja se on nyt hyväksynyt liittovaltion hallituksen kautta suostumuslain.
Saksa oli kuitenkin jo aiemmin antanut vastalauseen määräajan päättyä, mikä vastaa itse asiassa ratifiointia.
Kuvitellaan nyt, että Bundestag ja Bundesrat eivät hyväksy tätä hyväksyntälakia.
Sitten hallitus joutuu vaikeuksiin.
Toisaalta sillä on kansainvälisen oikeuden mukainen velvoite, mutta toisaalta se ei saa ohittaa
parlamentin demokraattisesti ilmaisemaa tahtoa.
On pelättävissä, että he ovat samaa mieltä.
Minusta on silti hyvin jännittävää, mitä tapahtuu.
Ja se on niin, että koska minulla on ihmisoikeustaustausta, meidän on myös käytettävä kaikki Itävallan
osalta tarjoutuvat tilaisuudet hyväksenne kiinnittääksemme huomiota tällaisiin ongelmiin.
On myös mielenkiintoista huomata, että Saksassa kyseisessä laissa todetaan jo nyt, että IHR:n hyväksyminen rajoittaa perusoikeutta
fyysiseen koskemattomuuteen, henkilökohtaiseen vapauteen, kirjeenvaihto-, posti- ja
televiestintäsalaisuuteen sekä liikkumisvapauteen.
He siis jotenkin olettavat, että tämä on automaattista, vaikka Saksan viranomaisten olisi itse
asiassa pantava WHO:n lainsäädäntö täytäntöön.
Niin, emmekä me, herra Brunner ja minä, tehneet yhteistyötä.
Minulle on kuitenkin aina tärkeää palata ihmisarvon ajatukseen, kun on kyse siitä, mitä voimme tehdä.
On kuvattu kauniisti, että ihmisarvon ajatus, joka on myös peruslain eetos, juontuu ajatuksesta, että ihminen on
Jumalan kuva, ja on siksi kristillisesti inspiroitunut.
Ihmisen arvo syntyy tästä itsestään.
Ja valistusajattelusta, jonka mukaan kyse on ihmisen irtautumisesta itseaiheutetusta kypsymättömyydestään.
Ilman tätä eetosta mikään ei toimi oikeusjärjestelmässämme, eikä ehkä juuri mikään elämässämme.
Siksi tässä on todella kyse siitä, että kaikki pysäyttimet vedetään esiin.
Jäsen Sasek sanoi sen niin hyvin: on aina pyydettävä apua, on valistettava ihmisiä yhteiskunnassa myös toiselta
puolelta, poliittisen toiminnan, mielenosoitusten, lentolehtisten, luentojen ja minkä tahansa muun kautta.
Vapaan median kautta, lähestymällä yritysmediaa.
Yritä uudelleen ja uudelleen, ehkä siellä istuu joku, joka on tavoitettavissa.
Ja ennen kaikkea valistamalla poliitikkoja, mikäli he ovat vielä ihmisiä, jotka ovat ehkä vielä pahaa aavistamattomia.
Oletan, että on monia, jotka eivät ole pahaa aavistamattomia.
Mutta ehkä pahaa aavistamattomat taustajoukot tietävät.
Olkaa hyvä, selventäkää ja rohkaiskaa ihmisiä tekemään omantunnon päätös tässä asiassa.
Ja lopuksi pyrkikää aina menemään tuomioistuimeen niin usein kuin mahdollista ja
osoittamaan, että täällä rikotaan perusihmisoikeuksia.
Ja jokainen yksittäinen teko, olen jopa vakuuttunut siitä, että jokainen yksittäinen ajatus
merkitsee täällä EI, emmekä halua sellaista maailmaa.
Olemme matkalla kohti visiota paremmasta maailmasta, jossa vallitsee ihmisarvo ja vapaus.
Tässä mielessä kiitän teitä paljon.
Paljon kiitoksia, Beate Pfeil. Nuoleni on jälleen teroitettu. Se ei ole vielä ohi. Tämä Coronan jälkeinen
uloshengitys on ohi. Se ei ole totta. Kuulitte sen.
Voisin vain toistaa kaiken sanomasi. Menkää vain täyttä vauhtia tiedusteluun. Missä vain voimme, kun vielä voimme.
Sitten tarkastelemme asiaa tarkemmin. Kiitos, että olette kanssamme. Yhdessä. Jatkakaa
verkostoitumista kanssamme. Jatkakaa verkostoitumista.
Tulkoot niin monta lakimiestä ja tuomaria kuin mahdollista ja vahvistakoon tätä rintamaa.
Kiitos asiantuntemuksestanne. Tarvitsemme sitä. Kiitos.