În următoarea prezentare, un avocat cu experiență va dezvolta subiectul dureros al
doctorului Michael Brunner în termeni și mai practici.
Mai presus de toate, se ocupă de pericolele care ne amenință prin intrigile juridice ale OMS și ale tratatelor
sale privind pandemia și ale RSI, adică reglementările internaționale în domeniul sănătății.
Se pune întrebarea: suntem chiar amenințați de un regim sanitar totalitar?
Înainte de a o invita pe următoarea specialistă să ne îmbogățească cu perspectivele sale de expert în cadrul celei
de-a 21-a ediții AZK, să aruncăm o privire asupra CV-ului său.
Dr. Beate Sibylle Pfeil, născută în 1967, este avocat german și cercetător independent specializat în
probleme legate de minoritățile naționale din Europa.
Acesta este în special cazul în contextul dreptului constituțional, internațional și european.
Ea și-a făcut un nume în domeniul său de specialitate printr-un număr mare de prelegeri și publicații
fundamentale, inclusiv în calitate de coautor al unui manual în mai multe volume privind grupurile etnice.
A fost redactor în perioada 2008-2016.
Din 2019, este co-editor al European Journal for Minority Issues, EJM.
A studiat dreptul la Universitatea din Heidelberg și a promovat al doilea examen de stat la Freiburg.
În 2002, a absolvit cu summa cum laude un doctorat în drept la Universitatea din Innsbruck.
A lucrat și s-a documentat timp de 20 de ani la Institutul pentru grupuri etnice din Tirolul de Sud.
din care 17 ani în calitate de director științific adjunct.
Din 2017 până în 2023, ea a fost membru german al unui comitet de experți pentru Carta europeană a limbilor regionale sau
minoritare, un tratat internațional al Consiliului Europei.
Din 2017 până în 2022, a fost vicepreședinte al Centrului European pentru Problemele Minorităților din Flensburg.
Activitatea sa actuală se concentrează pe măsurile corona, inclusiv pe planurile OMS dintr-o perspectivă juridică.
Este membră a Rețelei Judecătorilor și Procurorilor Critici, a Doctorilor și Oamenilor de Știință pentru Sănătate, Libertate și
Democrație, a Avocaților Liberi, a Avocaților pentru Iluminism, a Alianței Mondiale pentru Sănătate și a
Jurământului lui Hipocrate, o asociație medicală profesională.
Astăzi, Dr. Beate Pfeil vorbește despre OMS, tratatul privind pandemia și reglementările sanitare internaționale.
Suntem amenințați de un regim sanitar totalitar?
Bine ați venit, Dr. Beate Pfeil. Vă mulțumim pentru că ne împărtășiți expertiza dumneavoastră.
Mulțumesc foarte mult. Fiți o săgeată ascuțită (Pfeil în germană = săgeată). Mulțumesc.
Voi fi foarte periculoasă astăzi, dar nu la fel de periculoasă ca OMS.
În primul rând, aș dori să îi mulțumesc din suflet domnului Brunner pentru minunatul său subiect, mai
ales că tocmai această demnitate umană inviolabilă m-a determinat să urmez studiile de drept.
Această primă teză din Legea fundamentală germană a fost întotdeauna sursa mea de
inspirație pentru toate studiile mele juridice.
Și când vorbesc despre OMS astăzi, cred că nu trebuie să fim cu toții avocați dacă ne punem ochelarii
demnității umane și judecăm OMS din acest punct de vedere, unele răspunsuri pot apărea automat.
În cele ce urmează, aș dori, desigur, să mă concentrez în primul rând asupra celor două tratate importante ale OMS,
regulamentul sanitar internațional și tratatul privind pandemia.
Dar să începem prin a explica ce se aplică deja la OMS.
Deoarece ceea ce am experimentat în așa-numiții ani corona din 2020, și acest lucru nu poate fi subliniat suficient de
des, are de-a face cu regimul OMS care este deja în vigoare.
Prin urmare, primul punct, OMS la momentul de față.
Apoi, există întrebarea cu ce am putea să ne confruntăm în cazul în care modificările la reglementările sanitare internaționale
adoptate în circumstanțe discutabile la 1 iunie 2024 vor intra efectiv în vigoare, în ceea ce privește
dreptul internațional și, posibil, și pe plan intern.
Apoi, într-un al treilea punct, aș dori să mă refer la tratatul privind pandemia, care a fost
adoptat abia anul acesta, dar nu încă în întregime.
Aș dori să explic acest lucru pe scurt mai târziu.
Și apoi trageți concluzia mea de la punctul 4.
Punctul 5 se referă la sondarea perspectivelor: ce s-ar putea întâmpla acum cu OMS și cu planurile sale?
Și, mai presus de toate, o întrebare care cred că ne privește pe toți: ce putem face? Noi, cetățenii individuali.
Da, punctul 1. Voi începe cu OMS și cu erorile de sistem care sunt deja existente.
Aceasta este o eroare de sistem absolută.
OMS a fost înființată în 1948 ca o asociație de state.
Și încet, dar sigur, de la mijlocul anilor 1980, a apărut o problemă aici, care a avut de-a face cu
faptul că SUA și-a înghețat cotizațiile de membru la mijlocul anilor 1980, printre altele.
În mod normal, astfel de organizații sunt finanțate prin contribuții regulate, fără să fie
legate de un scop anume, din partea statelor membre.
La mijlocul anilor '80, statele și-au înghețat, de asemenea, cotizațiile ca urmare a impulsului din partea SUA.
Și apoi a început... în secret, în liniște și în tăcere, dezastrul a început să își urmeze cursul.
În prezent, aproximativ 85 % din bugetul OMS depinde de donațiile voluntare, dintre care
majoritatea sunt destinate unor scopuri specifice.
Acești donatori, care sunt în prezent donatori ai OMS, includ, de asemenea, țări care nu numai că își plătesc
cotizațiile de membru, dar și... fac donații separate către OMS.
Germania este, spun eu, din păcate foarte exemplară aici.
Deci, banii noștri din taxe se duc la OMS pentru potență.
Și din moment ce SUA s-au despărțit, Germania este probabil donatorul numărul unu.
Apoi, donatorii includ, de asemenea, organizații guvernamentale internaționale și apoi vine
punctul sensibil, inclusiv multe persoane private.
Acum, așa cum am descris sub a treia săgeată, există un nou studiu fantastic din Italia, nu, din Australia, nu din Italia.
Ei au investigat donațiile destinate OMS - deși există doar opt companii farmaceutice printre acestea - dar toate celelalte
instituții, organizații care nu sunt state, dar care fac donații către OMS într-un scop specific, au aproape
100% interese farmaceutice, iar acest studiu dezvăluie acest lucru într-un mod ingenios.
Ei o numesc compatibilitate farmaceutică.
Iar primele două sunt Fundația Gates și alianța pentru vaccinuri Gavi.
Încă un punct în avans, dar părinții fondatori ai OMS au avut ceva în minte atunci când au scris în articolul 37 din
Constituția OMS că directorul general și personalul nu vor solicita instrucțiuni de la niciun
guvern sau autoritate în îndeplinirea sarcinilor lor.
Iar ceea ce se aplică guvernelor sau guvernelor oficiale se aplică cu atât mai mult reglementărilor
coercitive din partea industriei farmaceutice sau a organizațiilor asociate cu industria farmaceutică.
Acest lucru înseamnă că OMS își încalcă propria constituție prin aceste donații cu destinație
specială și există, de asemenea, orientări suplimentare.
Apoi, avem o altă problemă în spatele acestor donații OMS, care nu poate fi subliniată suficient de des:
Dacă, de exemplu, Bundestagul german ar spune, da, trebuie doar să creștem din nou cotizațiile statelor, atunci am fi rezolvat
cu ușurință problema dependenței de firmele farmaceutice.
Nu, de mult timp consolidăm și instituționalizăm în secret și în liniște relațiile dintre state și companii private prin această
construcție perfidă, ca să spun așa, a parteneriatelor public-privat, care nu mai este pusă la îndoială, în care,
desigur, OMS este legată de guverne, de faimoasa Fundație Gates și, atenție, de
producătorii de vaccinuri în GAVI sau CEPI, de exemplu.
Unicef, Banca Mondială și alte ONG-uri sunt, de asemenea, alături de GAVI.
Comisia Europeană și alte instituții de cercetare sunt alături de CEPI, care are un program pentru a
dezvolta vaccinuri împotriva tuturor normelor în 100 de zile.
Din punct de vedere juridic, acest lucru este absolut inacceptabil, deoarece statele - acum să revenim la această idee
de bază, statele trebuie să servească poporul - și companiile private, inclusiv demnitatea umană și
libertatea umană, și companiile private, pot fi chiar orientate în mod legitim spre profit.
Dar dacă cele două sunt combinate și instituțiile de stat devin dependente de donațiile private care sunt
motivate de profit, atunci ne confruntăm deja cu o catastrofă.
Și toată această problemă, care este deja legată de OMS și la care niciun membru al Bundestagului german, de
exemplu, nu s-a gândit până acum - trebuie să le arătăm acest lucru - este lipsa flagrantă de transparență la OMS.
Nu numai că avem aceste parteneriate public-privat, în care privat și public sunt legate, dar avem, de
asemenea, așa cum au arătat colegii geniali, un carusel constant de oameni între GAVI, Fundația Gates și OMS.
De altfel, Fundația Gates reprezintă aproximativ 20 % din bugetul OMS, atât direct, cât și indirect, prin
intermediul altor organizații pe care le sponsorizează.
Iar dl Gates, care apare ca un filantrop, pe de o parte, profită de toate aceste profituri
rezultate din aceste presupuse donații, pe de altă parte.
Deci, acum avem conflicte de interese în masă, dacă un așa-numit expert OMS a lucrat în industria farmaceutică, pe de o parte, și
apoi se întoarce brusc la OMS sau apoi face din nou ceva la GAVI, atunci avem conflicte de interese în ceea ce privește
potența și acum se ajunge la aceasta, acestea nu sunt dezvăluite, iar protecția datelor joacă brusc un rol aici.
Apoi, următorul punct: contractele cu donatorii OMS, din care s-ar putea vedea poate ce scopuri asociază donatorii cu donația
lor, poate spun, Jo, folosește vaccinul nostru ModRNA, este grozav, cel puțin când vine vorba de profit, altfel nu îți vom
dona nimic, așa că te rugăm să îl recomanzi, și ce coincidență, nici aceste contracte nu sunt
divulgate, nu sunt accesibile publicului larg.
Iar punctul culminant este o procedură numită Procedura de listare a utilizărilor de urgență din 2022 la OMS.
Companiile farmaceutice pot depune deja acolo cereri pentru medicamente și vaccinuri pe care le vor produce, o dată ca un fel
de experiment, înainte de a ști exact care virus pandemic presupus periculos este acum din nou în mișcare, adică o dată în
mod abstract cu placeholders și apoi în a doua etapă, atunci când așa-numita pandemie apare, cu agenții patogeni concreți
corespunzători, aceste medicamente și vaccinuri sunt evaluate, o dată de un comitet preliminar, apoi de un (comitet) târziu.
Dar acum vine scandalul prin excelență: OMS își rezervă dreptul de a decide singură ce face sau nu face cu
rezultatele acestor rapoarte de experți și, din nou, își rezervă dreptul de a decide dacă le publică sau nu.
OMS păstrează controlul complet asupra rezultatelor rapoartelor experților.
Acesta este, de asemenea, un scandal de neegalat și apoi ne întrebăm de ce atât de mulți oameni suferă acum de daune cauzate
de vaccinuri, vaccinarea corona, așa-numita vaccinare corona, iar unii dintre ei încă nu știu că aceasta poate fi cauza.
Așadar, acum avem o OMS care, în acest context, suferă deja de erori masive de sistem și acum apare problema foarte mare asociată
cu faptul că o singură persoană din OMS are puteri excesive.
Și, după cum știm cu toții, directorul general, specificul domn Tedros, este, de asemenea, în centrul
atenției organizațiilor pentru drepturile omului pentru crime de război și așa mai departe.
Acest Tedros, care nu are niciun fel de legitimitate democratică, poate declara deja
așa-numitele urgențe sanitare de anvergură internațională.
Și poate face așa-numitele recomandări pe această bază și am văzut rezultatul acestei acțiuni autoritare a dlui Tedros în 2020.
După cum știm cu toții, era vorba despre cerințele de vaccinare și testare, examene medicale, tratamente,
urmărirea contactelor, izolare, carantină, restricții de călătorie și comerciale și așa mai departe.
Acum, verificatorul de fapte ar putea spune, da, dar Tedros trebuie să ia în considerare anumite
criterii factuale, așa cum se menționează în reglementările internaționale privind sănătatea.
Da, iar avocatul aplaudă și spune, da, avem o listă uriașă de boli, dacă acestea sunt prezente și se răspândesc
rapid în întreaga lume, atunci poate declara stare de urgență.
PHEIC pe scurt, Public Health Emergency of International Concern, ce ironie.
Și dacă apoi face recomandări, de exemplu pentru cerințe de vaccinare generale sau specifice unei instituții, atunci trebuie
să revizuiască proporționalitatea, trebuie să verifice dacă ajută la limitarea bolilor infecțioase la nivel
mondial, ce se întâmplă cu efectele secundare și așa mai departe, trebuie să facă totul.
Da, este pe hârtie, dar, și acest lucru este, de asemenea, prea puțin cunoscut, încă prea puțin cunoscut, dovezile
științifice și proporționalitatea sunt atât de importante aici și nu merită hârtia pe care sunt scrise.
Deoarece acest Tedros are un comitet de urgență care îl consiliază, dar numai îl consiliază, nu este în
niciun fel independent, membrii sunt numiți de Tedros însuși și, dacă este necesar, îndepărtați din nou.
Spre deosebire de așa-numitul stat constituțional pe care îl căutăm în prezent, nu
există o autoritate de supraveghere independentă.
Care este rezultatul tuturor acestor lucruri?
Avem conflicte de interese în masă.
Avem un risc masiv de arbitrar, de abuz, de putere din partea unui domn Tedros căruia i se pot șopti alte
lucruri în fundal de către tot felul de persoane, dincolo de dovezi și proporționalitate.
Acesta este motivul pentru care cuvântul "pericolul controlului extern, de către oricine" este scris mai jos.
Iar ceea ce se află la capătul acestui lanț este cel mai rău lucru: pericolul, care a fost realizat de mult timp, de încălcări
masive ale drepturilor fundamentale, inclusiv dreptul la viață, integritatea fizică și, desigur, încălcarea sănătății umane.
Aceasta este, și nu se poate spune suficient de des, OMS astăzi.
Ce ne așteaptă în viitor dacă aceste reglementări sanitare internaționale, care sunt acum relativ aproape de noi, sunt
adoptate - după cum am spus, anul trecut și acum termenul limită de obiecție pentru aproape
toate statele a trecut; acesta a fost 19 iulie.
Statele ar fi avut posibilitatea de a se opune intrării în vigoare a acestor reglementări
sanitare internaționale, începând din 2024, în fața OMS.
Atunci vechea OMS ar fi aplicat versiunea anterioară.
Din nefericire, foarte puține țări au utilizat acest termen limită de 19 iulie, despre care vom vorbi mai târziu.
Ca urmare a acestei non-objecții, ceilalți sunt acum obligați în temeiul dreptului internațional să pună în aplicare aceste
RSI, dacă nu au făcut-o deja, iar acestea vor intra în vigoare în temeiul dreptului internațional la 19 septembrie.
Ce spune?
În actualul RSI, am formulat deja PHEIC - acum se adaugă o urgență pandemică - ca o formă de agravare și acolo găsim - în
calitate de avocați o vedem în același mod, există elemente agravante suplimentare ale infracțiunii - aceasta
trebuie să fie și mai periculoasă, virusul trebuie să se răspândească și mai rapid în multe țări.
Este vorba despre depășirea capacității sistemului de sănătate.
Ideea este că acest virus, așa cum este oribil pictat pe perete, poate declanșa perturbări sociale și
economice și apoi se spune că riscul ridicat este suficient.
Deci, acesta este, de asemenea, un scandal fără precedent, o Curte Constituțională Federală germană, de
exemplu, încă funcțională, ar trebui de fapt să distrugă o astfel de infracțiune de la bun început.
Apoi punctul 2: ce spune de fapt în mod explicit noul IGV?
Ceea ce lobby-ul farmaceutic a dorit și a sperat probabil de foarte mult timp, noul accent, noul limbaj frumos, produsele de
sănătate relevante, inclusiv, desigur, medicamentele, așa-numitele vaccinuri și, de asemenea, cred,
foarte îngrijorător, terapiile bazate pe celule și gene.
După ceea ce am auzit acum de la dl Brody.
Iar acestea, toate aceste resurse, pot face acum obiectul unor recomandări de urgență. Dar TETROS, directorul
general, poate emite recomandări și în afara urgențelor.
Acestea sunt așa-numitele recomandări permanente.
Cercetarea și dezvoltarea unor astfel de produse vor fi continuate cu fermitate, iar din declarațiile OMS
reiese foarte clar că toate acestea vor fi produse pe bază de ARN Mod, în special în ceea ce privește vaccinările.
Cercetarea și dezvoltarea urmează să fie promovate masiv, noi facilități de producție suplimentare urmează să fie construite în
întreaga lume, deoarece, după cum am auzit acum și la Geneva, problema cu corona a fost că țările în curs de dezvoltare se pare
că nu au avut acces suficient la toate aceste binecuvântări, motiv pentru care se utilizează
acum principiul echității, al distribuției egale.
Și solidaritatea, și sub titlul de solidaritate, țările mai bogate ar trebui să sape în buzunarele lor,
astfel încât cele mai sărace să poată produce și mai mult.
Și, așa cum am menționat mai devreme, există deja această listă de autorizare de urgență, ceea ce înseamnă că
OMS încearcă deja să exercite o influență masivă asupra autorităților de reglementare din lume.
Și experții mi-au explicat acest lucru. Producția acestui așa-numit vaccin ModRNA este inevitabil
legată de o formă de cercetare a câștigului de funcție.
Aceasta înseamnă că agenții patogeni pandemici, care sunt acum căutați cu insistență în întreaga lume, deoarece sunt și foarte
profitabili, sunt modificați artificial în laborator, adică mutația este creată artificial, astfel încât să poată
fi dezvoltat un vaccin exact împotriva acestei mutații.
Experții se contrazic cu privire la cât de periculos este acest lucru.
Apoi îl aud pe doctorul Wodarg, apoi pe profesorul Wiesendanger.
Nu sunt specialist aici, nu pot judeca.
Nu pot decât să constat că presiunea exercitată aici este foarte clară, există interese clare aici.
Sunt unii care ar dori să vadă o nouă pandemie.
Asta pot să înțeleg din toate astea.
Cu alte cuvinte, avem o nouă consolidare a acestei imagini unilaterale, orientate farmaceutic, a medicinei.
Avem o creștere a riscurilor de securitate.
Profesorul Kemmerer spune, pe bună dreptate, că, prin injectarea acestui mod de ARN, pandemia va
găsi de fapt un teren mult mai bun în corpul uman.
Prin blocarea sistemului imunitar, aceste injecții accelerează și mai mult pandemiile.
Acest lucru poate fi spus cu certitudine pe baza stadiului actual al cunoștințelor.
Viața și sănătatea sunt și mai amenințate.
Acum vine un al treilea punct extrem de periculos.
Acest RSI conține acum ceea ce auzim de la UE de mult timp și ceea ce auzim și în țările noastre.
Suntem aici la conferința împotriva cenzurii.
Iar unul dintre cele mai periculoase instrumente ideologice este această idee perfidă că există undeva o autoritate care își
revendică dreptul de a combate dezinformarea și dezinformarea.
Iar acest monopol asupra adevărului - și sunt mereu uimit că niciun judecător constituțional, aproape niciun
expert în drept constituțional nu se referă la el - este în esență absolut contrar drepturilor fundamentale.
Dreptul fundamental la libertatea de exprimare și libertatea academică se bazează pe ideea liberului
schimb de opinii prin intermediul discursului liber.
Și dacă acest lucru este limitat, atunci aceste libertăți sunt deja înăbușite în esența lor.
Acum, acest lucru este în vigoare, fără a se auzi vreun strigăt din partea autorităților.
Combaterea dezinformării și a dezinformării în acest nou RSI.
La aceasta se adaugă comunicarea riscurilor.
Așadar, există și cineva care știe cum funcționează, cum arată acest risc.
Și acum el determină ce se comunică populației, care ar trebui să fie riscul.
Iar restul este estompat.
Există un concept foarte perfid în spatele acestui lucru. Se numește combaterea infodemiei.
Din nou, limbaj propagandistic: infodemic, aproape la fel de periculos ca pandemia.
Iar teoria spune deja că și prea multă informație poate fi anulată.
Cine decide ce este prea mult?
Astfel, noi, oamenii, nu mai suntem capabili să distingem între informațiile pe care le consumăm și cele pe care nu le consumăm.
Apoi, ceva se întâmplă de mult timp cu orientarea comportamentală la OMS, dar nu numai acolo.
Oamenii nu mai sunt convinși să adere la anumite linii directoare prin puterea de persuasiune și munca bună a autorităților
de stat - asta ar fi minunat - ci este vorba de fapt despre ghidarea comportamentului oamenilor la un nivel psihologic.
Atunci nu mai avem nevoie de dovezi științifice, așa cum este practic pentru cei care
doresc să exercite puterea sau să facă profit.
Acest lucru este întărit de faptul că OMS a semnat contracte cu întreaga industrie digitală a tehnologiei mari.
Și care, în caz de îndoială, le poate spune și ce este adevărat și ce este fals.
Surprinzător, nici acestea nu sunt deschise.
Așadar, avem de-a face, în esență, cu o luptă împotriva libertății, a opiniei, a informației și, de
asemenea, a presei, a presei libere, a mass-mediei libere, care reprezintă opinii divergente.
Și, desigur, și acest lucru este destul de fatal, libertatea științei.
Apoi, un ultim punct crucial: ce altceva se află în RSI?
Acum spuneți statelor să înființeze o autoritate națională RSI, care, desigur, trebuie să se ocupe exclusiv de punerea în
aplicare a obligațiilor RSI și, de asemenea, la nivel administrativ intermediar, de exemplu în Germania, la nivelul
statului federal sau la nivel municipal, autoritățile de sănătate de pretutindeni trebuie să fie orientate sau
interesate, aș spune, să se alinieze la obligațiile OMS.
În caz de îndoială, nu se mai verifică dacă acestea sunt rezonabile și, mai ales, dacă sunt
compatibile cu Legea fundamentală, cu drepturile omului.
Prin urmare, presiunea punerii în aplicare asupra statelor semnatare crește masiv.
Acesta ar fi IGV 2024, cu care ne confruntăm.
Tratatul privind pandemia este încă departe și, cu mult noroc, s-ar putea să nu fie realizat.
Acesta este, de asemenea, un link către aceste urgențe pandemice.
Cu toate acestea, tratatul privind pandemia în sine nu conține nicio autorizație de a declara o stare de urgență.
Din păcate, avem deja IGV pentru acest lucru.
Dar se precizează, de exemplu, că contractul se aplică în timpul și între pandemii.
Așadar, aici este promovată o poveste pandemică.
Trăim în era pandemiilor.
Singura explicație posibilă este zoonoza, care, în cele din urmă, implică și activitatea umană în fundal.
Cuvânt-cheie: cercetare privind câștigurile de funcție.
Aceasta se stinge rapid.
Apoi avem o concretizare și o consolidare suplimentară a promovării acestor produse de sănătate relevante.
Tot ceea ce am menționat deja aici în legătură cu RSI.
În plus, transferul de tehnologie ar trebui să aibă loc între bogați și săraci.
Apoi celebrul sistem de acces la patogeni și de partajare a beneficiilor.
Problema este că țările lumii se luptă în mod natural pentru accesul la materialul genetic.
Dar medicamentele și vaccinurile pot fi dezvoltate pe această bază, un model de profit excelent.
Iar cei săraci, în special, doresc în mod natural să participe la profiturile celor bogați.
Poate că acesta este norocul nostru, deoarece pe plan intern există o dispută cu privire la finanțe.
Și acesta este și motivul pentru care acest tratat privind pandemia nu s-a materializat încă.
Și acesta este motivul pentru care, anul acesta, când a fost adoptat, aproape că s-a trecut cu vederea faptul că articolul 12
alineatul (2) prevede că tratatul poate fi deschis spre semnare numai după ce părțile implicate au
convenit asupra unei anexe la acest așa-numit "sistem Pope".
Cu alte cuvinte, avem o licărire de speranță că disputa internă - când doi oameni se ceartă, al treilea este
fericit - posibil disputa pentru bani, va juca un rol major aici și ne va salva de acest tratat pandemic.
Și asta ar fi fantastic.
(Este vorba), desigur, în continuare despre consolidarea sistemelor de autorizare în caz de urgență.
Ceea ce a fost anterior în această foaie suplimentară - o voi numi Lista de utilizare de urgență - este acum concretizat acolo.
Deci, în cele din urmă, este vorba despre stabilirea unui complex medical-industrial global, nimic altceva.
Nu este vorba despre sănătate. Este vorba despre opusul sănătății. Oamenii vor trăi aici.
Sănătatea umană și integritatea fizică sunt puse în pericol în interesul profitului și al puterii.
Și apoi avem punctul trei: conceptul infodemic din tratatul privind pandemia este foarte îngrijorător.
În cadrul RSI, avem lupta împotriva dezinformării și dezinformării.
Acum vine o altă bombă.
Scopul este de a consolida cunoștințele populației în materie de sănătate științifică și pandemie.
Așadar, aici se realizează în mod clar monopolul pretins al OMS asupra adevărului: populația urmează să fie spălată pe
creier în ceea ce privește pandemiile, sănătatea publică și știința - desigur, doar ceea ce înțelege OMS prin acestea.
Da, pentru că, așa cum am spus, nu avem un organism de supraveghere.
Acest lucru a fost deja spus destul de clar de un reprezentant de rang înalt al ONU, fără ca Organizația Națiunilor Unite să
protesteze; OMS este o filială a ONU, după cum se știe, iar Organizația Națiunilor Unite este proprietarul științei.
Ce legătură are știința cu proprietatea?
Singura explicație este întotdeauna puterea și profitul.
Apoi, oamenii ar trebui să fie informați cu privire la eficiența și siguranța produselor medicale.
Prin urmare, acest lucru va fi considerat de la sine înțeles, iar controlul comportamental va fi promovat în continuare.
Apoi avem inovații suplimentare, un mecanism de monitorizare consolidat și apoi introducerea principiului deja existent al
unei singure sănătăți, care leagă sănătatea animală de sănătatea mediului, de sănătatea umană și care conferă OMS puteri
incomensurabile suplimentare și care, desigur, servește, de asemenea, la susținerea acestei teorii a zoonozelor.
Că pandemiile nu pot fi niciodată provocate de oameni, ci doar de animale care se îmbolnăvesc brusc în mod periculos,
indiferent de motiv, iar apoi totul se răspândește la oameni.
Deversările zoonotice sunt, desigur, deja incluse.
Da, și dacă ne uităm din nou la toată chestiunea acum, ideea că demnitatea umană este
inviolabilă, ideea drepturilor omului, a libertății.
Iar dacă ne uităm apoi la aceste tratate, avem în primul rând o amenințare de facto sporită la adresa suveranității statelor.
Subliniez de facto, deoarece chiar și în 2020 niciun stat nu a fost obligat să pună pur
și simplu în aplicare ceea ce recomandă OMS.
Dar au făcut-o.
Au făcut-o și m-a șocat profund.
Iar dl Brunner a explicat atât de bine care sunt deficiențele din sistemele noastre juridice.
În opinia mea, ceea ce lipsește este etosul fără de care cel mai frumos sistem juridic nu poate exista, etosul care este,
de asemenea, capabil să compenseze un sistem juridic deficitar.
Am avut momente, de exemplu în Germania, și cu siguranță în alte părți, cu o Curte Constituțională Federală funcțională
care a considerat libertatea și demnitatea individului ca punct de plecare și de sosire și le-a pus pe primul loc.
Și toate acestea au fost pierdute.
Îmi amintesc cât de îngrozită am fost când am citit pentru prima dată în Handbuch des Staatsrechts că orice constituție trăiește
pe baza unor precondiții pe care nu le poate crea singură.
Și întotdeauna m-am gândit că, da, dacă este pe hârtie, atunci va fi onorat.
Atât de naiv poate fi un student la drept.
Acum am avut parte de o lecție, dar de prim ordin.
Cu acest război cognitiv, cu această politică infodemică, cu această Lege a serviciilor digitale a UE, cu această boală nebună
a verificatorilor de fapte, ajungem la o recondiționare completă a oamenilor din cetățeni
cu gândire independentă în supuși obedienți.
Acest lucru se aplică tuturor domeniilor, inclusiv statalității, sistemului judiciar, legislativului și așa mai departe.
Și fără acest etos al demnității umane și al libertății, un sistem juridic nu mai poate funcționa.
Dl Brunner a spus-o frumos și poate în acest moment: primul proiect al unei legi fundamentale germane conținea inițial fraza
că statul există de dragul omului, nu omul de dragul statului.
Și toate acestea s-au destrămat acum - el a exprimat-o frumos într-un alt mod - toate acestea s-au destrămat în acest moment.
Astfel, suveranitatea continuă să fie amenințată masiv de OMS și avem un eșec total al controlului
constituțional, inclusiv al instanțelor constituționale.
O văd cu groază, în special în Germania, iar persecuția politică care are loc în țara
noastră este ceva la care nu aș fi visat niciodată.
Și apoi, bineînțeles, un risc crescut de restricții masive asupra libertății, declarații arbitrare ale stării
de urgență, eventual emiterea permanentă de recomandări de restricționare a libertății.
Și în contextul lipsei organismelor de control la nivelul OMS și al ignorării pur și simplu
de către state a organismelor lor de control.
Apoi avem un alt aspect important, așa cum au subliniat în mod repetat colegii noștri Silvia Behrendt și Amrei Müller: avem,
și acest lucru se încadrează în imaginea globală generală, o militarizare ideologică progresivă a politicii de sănătate.
Nu se regăsește în tratate, dar există o doctrină privind securitatea globală a sănătății: agenții patogeni sunt tratați ca
un inamic militar, un risc de securitate, iar apoi trebuie să existe un răspuns automat, deci se instalează
un automatism și, bineînțeles, există vaccinuri împotriva acestora, ca o chestiune de rutină.
Oamenii nu se mai întreabă dacă vaccinează oamenii până la moarte.
Și am inclus, de asemenea, deși doar într-un singur loc, desigur, o consolidare a supravegherii digitale globale a umanității, prin
introducerea pașapoartelor digitale de vaccinare, nu doar, ci și o problemă foarte importantă
atunci când vine vorba de controale totalitare.
Apoi, desigur, proceduri de sănătate sporite prin acest complex medico-farmaceutic, conceptul
infodemic, pe care l-am descris deja în detaliu.
Și apoi o reorganizare ideologică târâtoare și în aceste contracte.
Este vorba despre îndepărtarea lentă, dar sigură, a oamenilor de ideea că eu sunt individul și că
libertatea mea este punctul de plecare și de sosire.
Nu, tu nu ești nimic, comunitatea este totul.
Vă sună cunoscut acest lucru?
Demnitatea umană nu mai este o problemă.
Avem o evoluție către supunerea colectivă.
Aceasta include, de exemplu, abordarea globală a societății.
Acest lucru înseamnă că, atunci când apare o pandemie periculoasă, toți membrii societății
trebuie să rămână uniți și să acționeze împreună.
Ce înseamnă asta din punct de vedere logic?
Logic, dacă nu te muți pe o plajă, ești eliminat, am mai văzut asta.
Trebuie să-ți imunizezi drepturile fundamentale, altfel ești terminat.
Orice opinie divergentă este atacată masiv, într-o formă sau alta, iar apoi există aceste
pseudo-drepturi fundamentale de echitate și solidaritate.
Iar acestea sunt în conformitate cu drepturile omului autentice.
Da, acesta este de fapt răspunsul.
Avem, întreb eu, regimul totalitar de sănătate ne amenință?
Nu avem doar un regim de sănătate totalitar, care este în aer, ci și o evoluție la nivel mondial către autoritarism și totalitarism
în locuri unde nu este încă sau nu a fost atât de departe.
Acolo va veni.
Avem presiuni masive asupra statului de drept, asupra drepturilor fundamentale, inclusiv asupra dreptului la consimțământul
voluntar pentru experimentele medicale, așa cum se menționează deja în articolul 7 din Pactul ONU privind drepturile omului.
Avem presiuni asupra suveranității statelor membre și, în cele din urmă, acest pericol foarte mare.
Deci este vorba despre orice.
Prin urmare, secțiunea 5, foarte pe scurt, ce se întâmplă în continuare?
Avem, slavă Domnului, puteți susține aceste state oricum doriți, dar retragerea SUA a fost un semnal extrem de important.
Argentina a urmat.
Aceste state nu vor mai susține nicio versiune a RSI.
Aceste IHR 2024 nu sunt, de asemenea, susținute de Israel și Italia, foarte interesant.
Austria a depus, de asemenea, o obiecție, dar numai, spun eu între ghilimele, pentru că și-au dat seama
foarte târziu că Parlamentul nu și-a dat încă acordul.
Cu toate acestea, în conformitate cu constituția, acest lucru ar fi trebuit să fie aprobat; chiar și primul RSI.
Acest lucru înseamnă că ei vor dori în continuare să obțină aprobarea Parlamentului - dar totuși.
În cazul tratatului privind pandemia, așa cum am descris deja, este de sperat că acesta nu se va materializa.
Și un lucru important - și am observat acest lucru cu exemplul Austriei - este că guvernele, dacă nu sunt alese în
mod direct în mod democratic, au dreptul să negocieze și să semneze tratate în temeiul dreptului internațional.
Totuși, de regulă, parlamentele trebuie să își dea acordul.
De asemenea, am reușit să inițiem acest lucru în Austria în ultimul moment, deoarece a
fost cumva trecut cu vederea, destul de ciudat.
De aceea, este important ca un lucru să fie reprezentarea în temeiul dreptului internațional și altul
legitimarea democratică a acestor decizii guvernamentale.
De regulă, sunt implicate parlamentele.
Cu alte cuvinte, facem apel și la avocații lumii să verifice din nou: ați permis măcar unui parlament să aibă un cuvânt de spus?
Dacă nu, vă rugăm să consultați acest document și să îl solicitați.
În caz contrar, aceste RSI nu pot fi pur și simplu cerute în aceste țări.
Germania este un pic mai minuțioasă și a adoptat acum o lege privind consimțământul prin intermediul guvernului federal.
Dar Germania a lăsat deja să expire perioada de opoziție, ceea ce corespunde de fapt unui act de ratificare.
Imaginați-vă acum că Bundestagul și Bundesratul nu adoptă această lege de aprobare.
Atunci guvernul are probleme.
Pe de o parte, are o obligație în temeiul dreptului internațional, dar, pe de altă parte, nu trebuie să treacă
peste voința declarată în mod democratic de Parlament.
Este de temut că vor fi de acord.
Dar tot mi se pare foarte interesant ce se întâmplă.
Și, având în vedere că provin din domeniul drepturilor omului, trebuie, de asemenea, să folosim fiecare ocazie care se prezintă
în Austria pentru a atrage atenția asupra acestor probleme.
De asemenea, este interesant faptul că, în Germania, această lege prevede deja că consimțământul la RSI restrânge dreptul
fundamental la integritate fizică, libertatea persoanei, secretul corespondenței, al poștei și al
telecomunicațiilor și dreptul la libera circulație.
Deci, ei presupun cumva că acest lucru este automat, chiar dacă autoritățile germane ar
trebui de fapt să pună în aplicare legislația OMS.
Da, și nu am complotat, domnul Brunner și cu mine.
Dar pentru mine, este întotdeauna important să ne întoarcem la ideea de demnitate umană
atunci când vine vorba de ceea ce putem face.
A fost frumos descris faptul că ideea demnității umane, de asemenea ca etos al Legii fundamentale, decurge
din ideea că omul este un chip al lui Dumnezeu și, prin urmare, este de inspirație creștină.
Valoarea ființei umane derivă din aceasta în sine.
Și din ideea Iluminismului, care spune că este vorba despre ieșirea omului din imaturitatea sa auto-provocată.
Fără acest etos, nimic nu funcționează în sistemul nostru juridic și, probabil, aproape nimic în viața noastră.
Acesta este motivul pentru care este vorba într-adevăr despre a scoate toate stopurile.
Dl Sasek a spus-o atât de bine: să cerem mereu ajutor, să educăm oamenii din societate și din partea cealaltă, prin
activitate politică, demonstrații, pliante, conferințe, orice.
Prin intermediul presei libere, prin abordarea presei corporatiste.
Încercând din nou și din nou, poate că există cineva acolo care este accesibil.
Și, mai presus de toate, prin educarea politicienilor, cu condiția ca aceștia să fie încă
oameni care, probabil, încă nu bănuiesc nimic.
Presupun că sunt mulți care nu sunt neștiutori.
Dar poate că și parlamentarii informați care nu bănuiesc nimic.
Vă rog, vă rog să clarificați și să încurajați oamenii să ia o decizie de conștiință aici.
Și, în cele din urmă, încercați întotdeauna să vă adresați instanțelor cât mai des posibil și să arătați că
drepturile fundamentale ale omului sunt încălcate aici.
Și fiecare acțiune, sunt chiar convins că fiecare gând contează aici de NU și nu ne dorim o astfel de lume.
Ne îndreptăm spre o viziune a unei lumi mai bune, cu demnitate umană și libertate.
Având în vedere acest lucru, vă mulțumesc foarte mult.
Mulțumesc foarte mult, Beate Pfeil. Săgeata mea este ascuțită din nou. Încă nu s-a terminat. Expirația asta
după Corona s-a terminat. Nu e adevărat. Ați auzit-o.
Nu aș putea decât să repet tot ce ați spus. Deci să dăm totul în clarificare. Oriunde putem, cât încă mai putem.
Apoi ne vom uita mai departe. Vă mulțumim că sunteți alături de noi. Împreună. Continuați să
lucrați în rețea cu noi. Extindeți-vă rețeaua dvs.
Fie ca cât mai mulți avocați și judecători și de tot felul să vină și să consolideze acest front.
Vă mulțumim pentru expertiza dumneavoastră. Avem nevoie de ea. Vă mulțumim.