"Nevednost ali neznanje je nemoč.
Ljudje so nemočni, ker ne razumejo ničesar o okužbah ali pa razumejo premalo. In ne vidijo laži."
"Problem je v tem, da lahko z nalezljivimi boleznimi zaslužite neverjetno veliko denarja, česar se večina ljudi ne zaveda."
Pozdravljam profesorja Dr. Bhakdija in Dr. Köhnleina v našem intervjuju za Kla.TV.
Veseli smo, da ste spet naš gost.
Oba sta na konferenci proti cenzuri že govorila o pomembnih medicinskih temah.
Bila sta tudi prva strokovnjaka, ki sta spregovorila med krizo zaradi koronavirusov, ko
vsi nismo razumeli, kaj se dogaja okoli nas.
Nato sta se pojavila na Kla.TV, z nami 15. in 30. marca 2020 - v oddaji , pozneje pa so sledili nadaljnji intervjuji.
Za tiste gledalce, ki vas še ne poznajo: Dr. Köhnlein, ste specialist interne medicine in medicine športa in
že desetletja delate kot internist v svoji ordinaciji.
Prof. Dr. Bhakdi, kot profesor in predstojnik Inštituta za medicinsko mikrobiologijo in higieno na Univerzi Johannesa
Gutenberga v Mainzu že desetletja usposabljate študente medicine.
Bili ste glavni urednik medicinske revije "Medical Microbiology and Immunology" in ste za svoje raziskave
prejeli nešteto nagrad, s čimer ste obogatili temeljno razumevanje našega imunskega sistema.
Skupaj s svojo ženo (prof. Bhakdi) Dr. Reiß sta izdala novo knjigo z naslovom: "Razumeti okužbo - namesto
da bi se je bali. O mitih, zablodah in resničnosti".
Moje prvo vprašanje: profesor Bhakdi, kaj vas je spodbudilo k pisanju te knjige?
Pred desetimi leti sva z ženo izdala knjigo.
Imenovala se je "Privid okužb. Miti, blodnje in resničnost."
Knjigo smo takrat napisali, ker sem se upokojil in mi je žena rekla:
"Svoja predavanja bi morali zapisati za širšo javnost.
Vse o okužbah, ki jih ljudje v tej državi želijo in bi jih morali poznati.
To je realnost, nato pa pokažite na tisto, kar ni realnost, torej na mite." In to sem tudi storil.
In ta knjiga je bila na trgu deset let.
Ni se dobro prodajal, vendar to ni pomembno.
V njej pa sem podal pregled vseh pomembnih nalezljivih bolezni v tej državi. Kako jih lahko preprečimo.
Zakaj so nekatere bakterije in virusi nevarni? Zakaj drugi niso nevarni?
Kako nam povzročajo bolezni? In kako to preprečiti?
To je nujno vključevalo tudi obravnavo cepljenja.
Tako je bilo vprašanje cepljenja v celoti rešeno za vse.
Nato je prišla Corona. In kratka zgodba:
V petih letih delovanja Corone sem spoznal, da je bilo treba popraviti, kar smo napisali v prvi knjigi.
Nujno. Ker očitno nisem posredoval nobenega res dobrega znanja.
Naredil sem napako. Ker se nisem dovolj izobrazila.
To poglavje, ta predmet, sem poučeval več kot 20 let.
Potem pa sem spoznal, da so bile temeljne stvari, ki se jih nisem zavedal in ki niso bile pravilne.
Veste, moja mama je bila moja prva učiteljica.
Bila je zdravnica. Ko sem bila majhna, mi je rekla, da sem vedela, da želim biti zdravnica.
Rekla je: "Postal boš zdravnik. Zapomni si, da se zdravnik ne sme ničesar bati. Ničesar.
Samo eno, in sicer da naredi napako.
In pravi, da je nekaj narobe v zvezi z zdravljenjem.
In če se to zgodi, morate poskrbeti, da to popravite."
Zato sem svoji ženi rekel, da moramo to knjigo ponovno izdati.
Zato moramo uvesti izboljšave, da bo zagotavljala pravo raven znanja.
Takrat sva bila s Klausom (dr. Köhnleinom) prijatelja, tesna prijatelja.
Rekel sem, da je tu oseba, ki je pred desetletji izrazila svojo skepso glede te teme, kar je tukaj.
In vedno je imel prav. Ali ga ne bi morda morali povabiti, da se nam pridruži?
In to se je zgodilo. In on je rekel: "Da, seveda!"
Tako je tretji avtor nove knjige, ki je izšla predvčerajšnjim.
Kot internist nisem imel veliko opravka s cepljenjem.
Dokler nismo imeli otrok, se nisem ukvarjala z imunizacijo.
Moja prva hčerka bi morala biti cepljena proti BCG takoj po rojstvu.
In potem sem intuitivno rekel: zdaj tega ne želimo storiti.
Tuberkuloza za mojo hčerko res ni nevarna.
Takrat še nisem vedel, da obstaja študija, v kateri so s cepivom BCG - kar je pri cepljenju redkost - preverjali
cepljenje s placebom, da bi preverili cepljenje s cepivom BCG.
To se je zgodilo v Indiji, kjer so cepili veliko število prebivalcev in niso cepili velikega števila prebivalcev.
Rezultat je bil, da je bilo v cepljeni populaciji več okužb s tuberkulozo BCG kot v necepljeni populaciji.
To je bilo nato objavljeno v reviji Lancet pod naslovom "Slabe novice iz Indije".
Mislim, da je od te objave minilo še 13 let, preden so bili nemški pediatri pripravljeni prenehati s cepljenjem.
In še vedno naj bi rodila mojo prvo hčerko.
Ko sem vprašal drugič, sem bil že bolj kritičen, zato sem vprašal, kaj pa cepljenje BCG?
Odgovor je bil ogorčen: "Ne, tega že dolgo nismo počeli.
Zelo dobro. Naredimo še en korak nazaj.
Bolezni in okužbe so že stoletja strašilo človeštva.
Bile so epidemije: Kuga, kolera in tuberkuloza so bili glavni vzroki smrti.
V začetku 20. stoletja je število teh bolezni nenadoma začelo močno upadati.
Danes je vožnja z avtomobilom bolj nevarna kot na primer ošpice ali celo strašni tetanus.
Vendar je strah pred nalezljivimi boleznimi še vedno nepopustljiv, kot smo videli v letih koronavirusov.
Ali nam lahko poveste, zakaj je tako?
Problem je v tem, da se večina ljudi ne zaveda, da lahko z nalezljivimi boleznimi zaslužite neverjetno
veliko denarja, da lahko zaslužite noro veliko denarja.
Pri nalezljivih boleznih so vedno vključene meritve protiteles, laboratorijske meritve, danes so vključena protivirusna zdravila.
To je bila tema, ki me je v bistvu pripeljala do tega, da sem začel.
Takrat je bil to problem aidsa, ki se je zdel tako nevaren zaradi množičnega pretiranega zdravljenja.
V resnici je bila takrat le katastrofa ACT.
To protivirusno zdravilo se je pojavilo na trgu zaradi prevelikega odmerka in ne zaradi samega problema aidsa.
To je bilo pravzaprav le zaradi majhnih krogov.
Vendar je bil problem aidsa, kot sem že omenil, v prvi vrsti katastrofa ACT.
In ker to ni več dano, je postalo tudi tiho.
Toda CDC, epidemiološki organi, so takrat zmanjkali epidemij.
In aids je bil tako rekoč rešilna bilka.
Po otroški paralizi in ošpicah ni bilo ničesar več.
Potem je prišlo do "legionarske pljučnice" , ki je bila stilizirana v epidemijo, ki v resnici ni bila epidemija.
Šlo je le za druženje starih, precej nezdravih legionarjev, ki so se zabavali, pili in veliko kadili.
Nekaj jih je nato zbolelo za pljučnico.
Nato pa je na prizorišče prišel Center za nadzor bolezni CDC, ki je odkril prej neznano bakterijo, jo logično poimenoval
"Legionella pneumophila" in jo označil za povzročitelja te legionarske pljučnice, čeprav je bil
razlog preprosto oslabljen imunski sistem obolele osebe.
In to je na splošno težava nalezljivih bolezni, saj nam dejansko ne morejo ničesar
storiti, dokler naš imunski sistem dobro deluje.
Če se oslabi, se lahko zgodi kaj takega.
Potem se lahko okužite.
Zlasti pri aidsu, če veliko zlorabljamo droge, lahko dobimo tako imenovane oportunistične bolezni.
To so bolezni, za katerimi zbolimo le, če je imunski sistem oslabljen.
Da, o tem bi rad nekaj povedal.
Težava je v tem, da so velike epidemije povzročili patogeni, ki so se zlahka širili.
Načeloma sta obstajala le dva načina, voda ali zrak.
Z drugimi besedami, prenaša se z osebe na osebo s kašljanjem ali kihanjem.
Ob kugi so oboleli za kugo kašljali na druge in bakterije so se do njih prenesle po zraku.
Mehanizmi in poti večine res pomembnih nalezljivih bolezni so zdaj znani.
Vemo, da je treba vodo očistiti, zato kolere ni več. Kolere ni več.
Veste, da če nekdo kašlja in ima kugo, je treba osebi, ki je kašljala, dati antibiotik.
Kuge tako ali tako ni več, saj vemo, kako se prenaša, in sicer s podganami in bolhami, in kjer ni podgan, ni kuge.
Kjer je kuga in antibiotiki, se kuga ne more prenesti.
Toda to pomeni, da ker so načini znani, veste, kako nekaj preprečiti.
To preprečevanje pa ni vedno doseženo s cepljenjem, ampak le redko s cepljenjem.
Nekaj bi rad pojasnil:
Ker je tetanus pri nas tako redek, ne velja, da tetanus ni nevaren.
Tetanus je danes enako nevaren kot pred 100 leti.
Prav tako nevarno. In ko se pojavi, so ljudje v nevarnosti.
Sedaj sem prišel do zelo pomembne teme, in sicer cepljenja. Zakaj smo morali toliko popravljati?
Sam sem namreč spoznal, da so trije stebri, na katerih mora stati priporočilo za cepljenje - preden je
priporočilo za cepljenje izdano - naslednji: Prvič, nujnost.
Kdaj je cepljenje sploh potrebno? Kadar je bolezen res življenjsko nevarna.
Če bolezen ne ogroža življenja, cepljenje ni potrebno. In potem se ne bi smeli do nje dotikati.
En steber ne sme manjkati. Drugi steber je učinkovitost.
Učinkovitost pomeni, da je treba znatno zmanjšati število hudo bolnih in mrtvih ljudi.
Predstavljajte si, da imamo okužbo, ki ne povzroča smrti.
Ali tako malo, da zmanjšanja sploh ni mogoče doseči.
Na primer - ošpice so zelo dober primer - ljudje, ki so v preteklosti umrli zaradi ošpic,
so umrli iz istih razlogov kot bolniki z gripo.
Bili so okuženi z bakterijami. Bakterijska superinfekcija je povzročila smrt ljudi.
Vendar je to bakterijsko superinfekcijo danes mogoče zelo dobro zdraviti.
Zato pri ljudeh z dobro zdravstveno oskrbo in zdravih ljudeh z normalnim imunskim sistemom ošpice načeloma ne povzročajo smrti.
Zato koristi sploh ne morete izmeriti.
Kjer ni koristi, je tudi tveganje.
Pri cepljenju vedno obstaja tveganje. Vedno.
Ker, kot je dejal Klaus, ta cepiva niso ena sama snov, ampak vedno koktajl snovi, v tem
koktajlu pa so vedno tudi potencialno nevarne snovi.
In vsakdo, ki to zanika, bi moral biti nemudoma načeloma delegitimiziran .
Niso pooblaščeni za dajanje nasvetov ali priporočil za cepljenje.
Ker če ni koristi, in pravim, če je korist ničelna, je bilo tveganje smrti pri osebah, mlajših od 65
let, s korono, kot vemo danes in kot je bilo ugotovljeno, praktično ničelno. Praktično nič.
Če je korist enaka nič, potem je vsako tveganje, naj bo eno na milijon ali eno na trilijon, deljeno z nič, neskončno.
Sem Tajka. Da, tega sem se naučil v šoli.
Vse, kar je deljeno z nič, je neskončno.
Potem je razmerje med tveganjem in koristjo neskončno. Tega ne morete sprejeti.
So. Učinkovitost je treba dokazati, in kot je dejal Klaus in kot smo pojasnili tudi v knjigi, lahko učinkovitost dokažemo
le, če imamo podatke o smrtnosti brez cepljenja in s cepljenjem.
Ti podatki pa ne obstajajo za nobeno cepljenje na svetu - za nobeno.
Zdaj se vrnemo k sorazmernosti.
Tetanusa tu ni. Lahko pa vam povem, da tetanus obstaja v tretjem svetu, v Afriki in na Tajskem.
Na Tajskem sem bil na oddelku za tetanus in videl sem ljudi, ki so umirali zaradi tetanusa.
Druga bolezen, pri kateri je cepljenje lahko koristno, je steklina.
To pravim zato, ker bi moralo biti jasno, da on in jaz nisva tukaj - in moja žena - kot nasprotnika cepljenja.
Nismo nasprotniki cepljenja, vendar trdimo, da je cepljenje res smiselno, da je potrebno, saj sta smrtnost in
umrljivost neverjetno visoki - pri tetanusu je več kot 50-odstotna, vsak drugi oboleli za tetanusom umre.
Steklina je danes praktično 100-odstotno razširjena. To pomeni, da bo vsakdo, ki ima steklino,
umrl, razen če se to prepreči, saj zdravljenja ni.
Pravzaprav obstaja cepljenje za obe bolezni. In to cepljenje deluje.
In to je tisto, kar pripovedujemo in razlagamo v naši knjigi.
Zato mora biti vsem jasno, ali je cepljenje smiselno - da.
In ne samo da, ampak jo tudi iskreno priporočamo, saj lahko - in mora, mimogrede - rešuje življenja.
Če zdravnik ne ve, da se lahko cepite proti tetanusu - in zlasti, kako se cepiti.
In tu, kar je razloženo tudi v knjigi, ne gre le za cepljenje, kot se izvaja tukaj, s cepivom, ki spodbuja tvorbo protiteles.
Obstaja tako imenovano pasivno cepljenje. To pomeni dajanje pripravljenih protiteles od ljudi, ki so bili cepljeni.
Ta protitelesa so na voljo za tetanus in steklino. In delujejo, res delujejo!
In ti pravzaprav nimajo resnih stranskih učinkov, ker so čisti.
To so čista protitelesa, brez dodatkov.
Zato sem želel pojasniti, da ne nasprotujem cepljenju, vendar pravim, da mora biti učinek tveganja in koristi pravilen.
V knjigi ste sedem poglavij posvetili cepljenju, ki na splošno velja za največji dosežek in najmočnejše orožje proti okužbam.
To ste že obravnavali. Zagovorniki cepljenja trdijo, da so vse nalezljive bolezni v upadu.
Ali ni to dokaz učinkovitosti cepljenja?
Da, to je pomembna točka, tudi jaz sem jo želel obravnavati.
Ko sem preučeval temo cepljenja, sem naletel na knjigo gospoda Buchwalda, ki ima preprost
in privlačen naslov "Cepljenje - posel strahu".
Buchwald je opravil zelo preprosto in zelo zapomnljivo delo.
Poslikal je vse statistične podatke Zveznega statističnega urada o nalezljivih boleznih,
nato pa nad njimi vedno navedel čas cepljenja.
Pri vsaki nalezljivi bolezni lahko zelo jasno vidite, da se je velik upad nalezljivih bolezni
vedno zgodil precej pred uvedbo množičnega cepljenja.
To zelo jasno govori proti učinku cepljenja, vendar morajo biti v upad nalezljivih bolezni vključeni tudi drugi ukrepi.
In to je preprosto boljši življenjski slog, ki ga imamo v povojnem obdobju.
Prav tako lahko zelo jasno vidite, kako se je med vojno tuberkuloza povečala in nato spet zmanjšala.
To je povezano z dejstvom, da so ljudje stradali, zmrzovali in imeli druge slabe življenjske
razmere, zato so se nalezljive bolezni lahko širile.
Odločilne so bile življenjske okoliščine, življenjske okoliščine.
Da.
Farmacevtska industrija pa pravi obratno. Pravijo, da imamo ugodne razmere, ker cepimo.
Toda statistični podatki jasno govorijo proti temu, zato ta argument, ki ga vedno uporablja nasprotna
stran, da je nasprotnik cepljenja ali proticepljenec protisocialni svobodnjak, v resnici ne drži.
Predvsem pa smo s cepljenjem proti koroni ugotovili, da zunanje zaščite sploh ni bilo, zato je ta
vedno razširjena beseda popolnoma neutemeljena.
Cilj cepljenja je ustvariti protitelesa.
To naj bi bil dokaz, da je cepljenje delovalo.
Tako pravijo ljudje.
Da, ali je to sploh odločilna točka v imunski obrambi?
Ne, seveda je to tako naivno, če rečemo, da vse temelji na protitelesih.
Kaj so protitelesa? Kako delujejo? In kako sploh deluje imunski sistem?
Tega nihče ne ve, ker se o tem v medicini skoraj nikoli ne poučuje.
Zdravniki postanejo zdravniki brez osnovnega znanja o imunologiji.
Ker sem ta predmet od A do Ž poučeval več kot 20 let, so morali učenci v Mainzu res vedeti zelo
veliko, sicer izpita ne bi opravili. Tudi to so vedeli.
Ne, obstajajo različne veje in stebri imunskega sistema in vse smo že pojasnili.
Ni jih veliko, vendar jih morate poznati.
To so protitelesa in nato celice, limfociti .
V grobem so protitelesa lahko učinkovita le proti toksinom, ker so toksini majhni, protitelesa pa prav tako majhna
in protitelesa lahko prestrežejo toksine, če so prisotni.
To so toksini, ki so v krvi, saj so protitelesa večinoma v krvi.
Zato deluje le, če se toksin prenaša s krvnim obtokom.
Na primer toksin bakterije tetanusa.
Tam se protitelesa lahko ujamejo in zaustavijo, tj. ustavijo, ne gredo več naprej.
Sicer pa lahko protitelesa ustavijo viruse le, če so v krvi.
Večina virusov v telo vstopi skozi nos, dihalne poti ali črevesje.
Zato s cepljenjem ni mogoče zares zaščititi sluznice pljuč, bronhijev, samih pljuč in prebavil.
Zato, in to sem povedal že pred petimi leti, je popolnoma nesmiselno, da se poskušamo cepiti proti
povzročitelju okužbe dihal, če protitelesa v krvi nastanejo, ker so na napačni strani stene.
Ne morete ga ustaviti in zdaj vemo, da je tako.
Da cepljenje ne more preprečiti okužbe.
Da. O cepljenju proti ošpicam, ki ga je uvedel Jens Spahn, se trenutno ponovno razpravlja.
Tudi tu se zdi, da protitelesa ne prispevajo bistveno k obrambi.
Da, to smo povedali tudi v knjigi. To je znano že 50 let.
Obstajajo ljudje, ki protiteles sploh ne morejo proizvajati. To je genetska napaka.
Znano je bilo, da ti ljudje normalno zbolijo za ošpicami in vedno normalno okrevajo kot vsi drugi.
Ne umrejo. Prav tako ne zbolijo težje. Sploh ne.
In to je dokaz, jasen znak, da so limfociti, bele krvničke, tisti, ki so odgovorni za odpravljanje virusnih okužb.
Da, in teh belih krvničk ne merimo. Ali razumete? S cepljenjem.
Ker je to pretežko, poleg tega pa ne bi prineslo nič dobrega, saj so vedno tam. To je druga stvar, ki jim jo prav tako povemo.
V primeru virusov te bele krvničke niso odgovorne za en sam virus, temveč prepoznajo eno vrsto virusa in hkrati celotno družino.
Zato smo zaščiteni. In pogosteje kot se v otroštvu srečujemo z različnimi virusi, bolj smo zaščiteni.
Zato so vse te neumnosti o preprečevanju virusnih bolezni pri otrocih. To se mora končati.
In zakaj menite, da je bilo uvedeno obvezno cepljenje proti ošpicam?
Ne vem. Domnevam, da je bil to vzorec, kako prebivalstvo sprejema obvezno cepljenje.
Ker je bilo pozneje omenjeno tudi obvezno cepljenje proti kroni.
To je bilo že načrtovano.
To je bilo verjetno že načrtovano. To je bil "poskusni paket" z obveznim cepljenjem
proti ošpicam - ker to nikakor ni bilo potrebno.
Kot sem rekel, kot je rekel Sucharit, takrat ni bilo smrtnih primerov ošpic.
Tudi podatki o okužbah so bili poljubno majhni.
Zakaj naj bi prav ošpice nenadoma postale obvezne, pravzaprav ni bilo nobenega namiga. Ali pa ni bilo nobenega smisla.
Da, v tem pogledu je ta zakon res lasten cilj, da na koncu nekompetentni strokovnjaki samo delajo stvari....
Oprostite, kaj so nekompetentni strokovnjaki?
Imenujejo se strokovnjaki.
Ne, ne, ne. Ne poimenujejo se sami, temveč so poklicani in imenovani (za) strokovnjake, da.
V ozadju vsega tega je načrt. In ta načrt je dejansko načrtovan.
Načrtovalci niso v tej državi, temveč nekje daleč na zahodu.
Načrtovanje izbruha korone pa je potekalo 10, 25 let.
Knjiga Paula Schreyerja bi morala biti res obvezno branje. Za vse novinarje. Za vse.
Pa tudi za bodoče politike. Vse je bilo načrtovano.
Popolnoma jasno je, da je bila kriza zaradi koronavirusov skoraj v celoti načrtovana v letu 2019.
Oktobra 2019 je potekala simulacijska igra, v kateri je bil seveda prisoten virus.
Virus namreč izvira iz laboratorija, kot zdaj vemo .
Vse, ki tega ne vedo, bi bilo vsekakor treba zapreti v knjižnico in jim naložiti obvezno branje.
Ker je bilo vse načrtovano. Moderna je imela že leta 2019 na voljo 100.000 odmerkov cepiv.
In rekli so, ljudje, naslednje leto bomo imeli milijardo pločevink. To nam bo uspelo.
Sporočilo je bilo, da se je sprostil virus, proti kateremu človeštvo nima imunskega sistema.
Da. Toda to je že samo po sebi nesmisel, kajne? Saj ni tako, da bi bili popolnoma prepuščeni na milost in nemilost patogenu.
Da, zato maska in zato razdalja.
To so bile edine stvari, ki so nas lahko zaščitile, kar je bil popoln nesmisel.
Videli smo, da je bila osnovna imunost odlična.
Niso vedeli, da je imunost na koronavirus vedno široka. Ker so koronavirusi povsod.
Ko gre otrok v vrtec, je v prvem letu vsakih nekaj mesecev bolan.
To so predvsem koronavirusi. Imunski sistem se z vsako okužbo uri in uri in uri ter postaja vedno močnejši.
V svoji praksi sem doživel pandemijo koronavirusov.
Tudi to sem si želel doživeti in to je bilo vključeno v test.
V trenutku, ko je bil test na voljo, je izbruhnila panika.
Ljudje so prihajali v ordinacijo in dihali, a niso imeli ničesar.
so bili pozitivni na korono in so imeli občutek, da ne morejo dihati.
Nekaj časa sem jih moral prepričevati in jim pojasnjevati, da imajo dovolj zraka.
Bili so hiperventilirani. Potem pa se je spet umirilo.
Bili so tudi bolniki, ki so bili pozitivni na korono. Vendar je test to prikrival.
Nato sem si dovolil pogledati, kaj dejansko imajo. Dejansko so imeli težko sapo.
Eden je imel klamidijsko pljučnico, drugi pa pljučno embolijo.
Tretji je imel bolezen papige, ki je potrebovala kortizon.
Vzroki so bili zelo različni. Vendar so bili vsi tako rekoč sinhronizirani v okviru preskusa s korono.
Napačna diagnoza.
Da, napačna diagnoza. Tisti s klamidijsko pljučnico zagotovo ne bi bil zelo vesel kortizona.
Pri eksogenem alergijskem alveolitisu je kortizon deloval.
Vendar je diferencialna diagnoza popolnoma pomanjkljiva.
Da, to je bilo zelo lepo videti v intervjuju, ko je pulmolog , ki je opisal svoj potek, potem pa ga je sam dobil.
Gospa Maischberger nam je povedala: "Toliko ste žrtvovali, potem pa ste to dobili sami. Zakaj nam o tem ne poveste?"
Nato je opisal klasični potek pnevmokokne pljučnice in povzel, da je šlo za zelo
netipičen potek koronarne pljučnice, ki jo je imel.
Takrat so bili tako zaslepljeni, da so si ogledali le test korone in rekli, da bo ta test odločil vse.
V istem obdobju je gripa izginila.
Pravzaprav je bila praktično izključena, saj je nihče ni testiral za gripo.
Nato sem poklical svojega laboratorijskega zdravnika in ga vprašal: "Povej mi, ali se še kdo testira za gripo?"
Nato reče: "Ne, samo ti včasih." To je zelo jasna pristranskost testa .
Brez tega testa bolezni ne bi opazili. Vprašal sem tudi več kolegov:
"Povej mi, ali misliš, da bi opazili, če ne bi imeli testa?"
Avstrijski profesor Allersberger je rekel in se strinjal z mano: "Ne, zagotovo ne bi ničesar opazili."
Toda moji kolegi so rekli: "Ja, videli ste vse mrtve."
Potem pa sem bil popolnoma nemiren. "Ste imeli v svoji praksi veliko smrti?"
"Ne, ne v moji praksi, ampak ali ste videli slike Bergama?"
Vse je bilo odvisno od slik Bergama.
To je razširilo strah in prisililo ljudi, da so se uklonili.
Toda zdaj je na primer Tom Lausen šel tja in preštel mrtve, tako da so mrtvi res obstajali.
Kaj menite, da je vzrok za to? Zakaj so ljudje umrli?
Da, to sem storil - ko sem se prebudil s težavami z aidsom in pretirano terapijo, sem seveda
takoj pogledal - kako so zdravili bolnike s korono?
In takoj sem našel, kar sem iskal. Na Kitajskem so me zdravili s kortizonom, steroidi in protivirusnimi zdravili.
Ni se izšlo, napisano je bilo tik nad njim.
Ko slišim, da ni delovalo, postanem zelo previden. To običajno pomeni, da je škodoval.
In to sem izkoristil kot priložnost, da napišem pismo uredniku naše nemške medicinske revije kot odgovor
na članek z naslovom: "Zdravila za koronavirus še ni."
In potem sem napisal: Ob tej izjavi se čudim zdravilom, ki se očitno že uporabljajo, ne da bi bila preizkušena.
Vsi ti pripravki so bili bolj ali manj imunosupresivni .
Pri klinični sliki, ki spominja na gripo ali je bila deloma verjetno tudi gripa, ne bi želel vseh teh
snovi, ker zagotovo ne spodbujajo procesa zdravljenja.
In pismo so dejansko objavili. Toda besedilo je bilo vseeno objavljeno.
In potem so 1. aprila prišle študije WHO, ki so dejansko pokazale precejšnjo stopnjo prekomerne umrljivosti.
In to zaradi snovi, ki je bila v njem, to je bil hidroksiklorokin, ki je v majhnih odmerkih zagotovo
zelo dober, zato je lahko precej učinkovit tudi pri virusnih okužbah, saj nekoliko zmanjša bolečine v okončinah.
Vendar ima zelo ozko terapevtsko območje in je bil priporočen v odmerkih, ki so bili popolnoma smrtonosni - to pomeni, da so
povzročali srčne aritmije, vključno z ventrikularno fibrilacijo.
Seveda so tudi to opazili razmeroma hitro in jo nato takoj ustavili, tako da je bil vrh le en - krivulja se
je 14 dni po začetku teh študij zares navpično dvignila.
Tako bi lahko tja poslali državne tožilce in zahtevali dokumentacijo pacientov, ki so bili obravnavani 1. aprila.
Zagotovo bi našli, kar so iskali, kjer koli se je pojavila ta presežna smrtnost.
To so bili London, Pariz, velika mesta, velike prestolnice, kjer so bile velike univerzitetne bolnišnice, in Madrid.
In da, tudi New York, vendar se to ni ujemalo z Evropo.
Seveda pa so to storili v študijah SZO, zagotovo tudi na Novi Zelandiji in v Avstraliji.
Toda ta presežna smrtnost je seveda povzročila strah.
Nihče ne verjame, da bolniki umrejo zaradi terapije, seveda pa verjamejo, da umrejo zaradi te hude bolezni.
Zato je korona nenadoma dobila sloves desetkrat nevarnejše bolezni od gripe.
Da. Da, o tem imamo zelo zanimivo oddajo na Kla.TV, , kjer lahko vidite te ljudi, ki so bili zdravljeni v Italiji, na primer, ki
so bili deležni popolnoma napačnega zdravljenja, ki so tam umrli v vrstah, da verjetno skoraj nihče ni prišel živ iz bolnišnice .
Da, in potem je bil problem epidemiološko-higienskih priporočil, da je treba bolnike po možnosti intubirati .
In Remdesivir.
In Remdesivir, pripravek, ki je zelo strupeno, tudi protivirusno zdravilo, ki se očitno proizvaja po
licenci v Bergamu - in to je ugotovil Tom Lausen.
Tako so bile razdalje od proizvajalca do doma za ostarele kratke.
Zato so bili verjetno vsi bolniki dobro zdravljeni z zdravilom Remdesivir.
Da ne rečem, da je ubit...
V vsakem primeru to ni pripomoglo k okrevanju.
O SARS-CoV-2 je bilo že veliko povedanega in veliko naših gledalcev ga pozna.
Obstajajo pa tudi druge bolezni, pri katerih diagnoza ni tako jasna.
V svoji knjigi imate dobro poglavje o hepatitisu C. Ali lahko o tem poveste kaj več?
Da, virusu HIV je bil tako rekoč dodan tudi hepatitis C.
Na kratko moram pojasniti poskus na živalih, ki je potekal.
Pojavil se je hepatitis non-A/non-B, tj. posttransfuzijski hepatitis, ki dejansko ni bil
kužen, ampak se je pojavil po transfuziji krvi.
Torej je bil to lahko tudi imunološki učinek, zato so bolniki začasno postali rumeni.
Toda virologi so se lotili dela in povedali, da bi lahko šlo tudi za virus, ki ga še niso odkrili.
Nato so ga iskali tako, da so opicam vlili kri bolnikov z ne-A/non-B hepatitisom ,
kontrolno žival pa so imeli v ločeni sobi.
Takšna je bila eksperimentalna postavitev. Da bi izključili te imunološke učinke, bi morali
pravzaprav enakemu številu opic vbrizgati kri zdravih ljudi.
Te transfundirane opice niso zbolele.
Začasno se jim je rahlo zvišala vrednost jetrnih encimov, nato pa so jih zaklali.
Tudi jetra so bila v redu, ničesar niso našli.
Potem pa so na trg prišle metode PCR visoke ločljivosti, s katerimi so našli vse fragmente, za katere se je zdelo, da ne
spadajo v genetsko kodo laboratorijske živali, in na podlagi tega so sklepali, da bi to lahko bil virus, ki ga živali gojijo.
Nato so proti njemu izdelali protitelo, protitelo proti HCV.
Nato je bil pripravljen za trg. Potem pa se je zgodilo, da je kitajski cesar nekako zbolel za
hepatitisom, zato so ga razširili in prodali.
Izdelali so antigen. Te fragmente genov so torej vzeli kot predlogo za beljakovino, za načrt za antigen.
Antigen so uporabili za indukcijo protiteles pri drugih živalih.
Nato so pripravili test za odkrivanje teh protiteles pri ljudeh. To je test za odkrivanje protiteles.
Vendar je odkrivanje protiteles usmerjeno proti gradniku, ki je bil zgrajen na podlagi hipotetičnega načrta.
Nato so prodajali ta test in pregledovali ljudi, da bi ugotovili, kdo ima protitelesa proti temu virusu.
Če imate to, imate hepatitis C. Takšna je bila definicija, kajne?
Tudi če potem ne kažejo nobenih kliničnih simptomov, kot je na primer porumenelost?
Da, takrat smo že imeli to inkubacijsko dobo pri aidsu, ko smo imeli tudi zdrave
bolnike, ki so pozitivno reagirali na protitelesa.
Rekli so, da boste umrli po enem letu - inkubacijska doba je bila vedno nekoliko daljša, nato deset let - pri
hepatitisu C sploh niso umrli, nato 30 let - potem boste dobili raka na jetrih ali cirozo jeter.
In da tega ne bi dobili, že jemljete našo protivirusno terapijo, ki zdaj stane 10.000 evrov na pakiranje.
In tako deluje. Niso bolni, vendar zaradi terapije ne zbolijo, ker odmerek ni več tako visok kot prej.
Hepatitis C se je včasih zdravil z interferonom in visokimi odmerki ribavirina.
Ljudje so bili eno leto popolnoma izčrpani in bolni, dobili so hudo slabokrvnost, nato so si morali opomoči,
tako da ste ugotovili, da je treba nekaj spremeniti, tj. terapijo narediti manj toksično.
Pravzaprav je bil to vedno dober razlog, da težav z jetri ne zdravimo z zdravili, saj
so ta vedno na nek način strupena za jetra.
In danes se ljudje sprašujejo - pravkar sem bil na še enem simpoziju o jetrih -, zakaj se število
hepatocelularnih karcinomov ne zmanjšuje kljub učinkovitemu zmanjšanju virusne obremenitve. Ali celo malo več.
Odgovor je preprost: ker eno nima nobene zveze z drugim.
Vsi narkomani so pozitivni na hepatitis C, vendar imajo še en razlog.
Njihova zdravila so strupena za jetra. Tako kot alkoholiki.
Če to rečete na jetrnem kongresu, to pomeni, da je alkohol zelo pomemben kofaktor. Torej tudi brez alkohola ne morete.
Dejstvo je, da so bolniki, ki so okuženi s HCV in imajo težave, večinoma alkoholiki.
Da. Z drugimi besedami, terapiji pripisujete korist, ki je sploh ne morete dokazati.
In ne vidi škode.
In ne vidi škode, da. Vaša knjiga v veliki meri govori o zaznanih in resničnih tveganjih.
Pogosto jih primerjate, govorili ste o teh treh stebrih.
Življenjski slog na splošno, govorili ste o alkoholikih, pa tudi druge stvari, ki so veliko bolj razširjene, kot
sta debelost in kajenje, so zdaj statistično veliko bolj pomembne kot katera koli nalezljiva bolezen.
Na seznamu, ki ga sestavljajo, so nalezljive bolezni med vzroki smrti šele na petem mestu.
Zakaj torej inštituti, kot je Inštitut Roberta Kocha, ne pojasnijo, da imajo ljudje veliko več
koristi od ohranjanja zdravja in spodbujanja tega?
Namesto tega se širijo testi in cepljenja, ki so na dnu analize tveganja in koristi.
Ali lahko zdaj predstavim svojo tezo o vladajočem razredu in hlapčevstvu?
Celotna naša družba je zgrajena na kapitalističnem ... Da, to je družba, zgrajena na kapitalizmu.
In prebral sem nekaj Rainerja Mausfelda, kar me je neverjetno ganilo.
Rainer Mausfeld, naš veliki zgodovinar (pravilno: psiholog) iz Kiela, je zapisal:
Kapitalizem in demokracija nista združljiva.
Ker kapitalizem vodi v to, da ljudje jemljejo stvari drugim ljudem.
Načeloma želijo zadovoljiti svoj pohlep.
Pohlep, ki ga je pri ljudeh težko ustaviti, pa bogataše vodi v željo po še večjem bogastvu.
V zameno pa morajo revnim jemati vedno več.
Dosegli smo točko, ko morajo zdaj vsemu svetu odvzeti vse, da bi lahko ohranili svoj položaj vladarjev sveta.
Odvzamejo nam človeškost, naše človeške sposobnosti in nas prisilijo, da plačujemo za lastna sredstva.
V tem primeru gre za cepiva, zdravila, ki odločajo o našem lastnem propadu. To je tako nora misel.
Zdaj se ga moram znebiti, ker sem videl in prišel do tega spoznanja s preučevanjem
različnih knjig, zgodovine, politike, ekonomije.
In vsi, s katerimi že leta govorim na tem področju, menijo, da je zelo, zelo verjetno, da so vladajoče sile - in te niso v Nemčiji,
temveč nekje na Zahodu - odkrile moj predmet, mojo disciplino, znanost o okužbah kot edinstveno, novo, močno,
najmočnejše orodje na svetu za utrjevanje svoje vladavine.
Z njimi imajo svoje znanstvenike, strokovnjake in zdaj tudi Svetovno zdravstveno organizacijo. Vse to je v eni roki.
Ljudje Nemčije in Evrope so Svetovno zdravstveno organizacijo pooblastili, da lahko počne, kar hoče. In to zdaj tudi počnejo.
Po svoji volji lahko razglasijo pandemijo, zato lahko po svoji volji odredijo ukrepe, ki jih je treba upoštevati.
Če tega ne storite, je to kazen, najhujša kazen, pod kaznijo zakona.
In instrument izkorišča nevednost ljudi, saj je znanje moč, nevednost ali pomanjkanje znanja pa nemoč.
Ljudje so nemočni, ker ne razumejo ničesar o okužbah ali pa razumejo premalo. In ne vidijo skozi laži.
Prav tako se ne zavedajo, da je v te laži vtkana najhujša laž vseh časov - laž o cepivih na osnovi genov.
Da, več ne bom povedal, bom pa povedal, da je eden od glavnih namenov tega intervjuja ta, da bi rad ozavestil vse svoje soljudi
o tem, da v knjigi resnično obravnavamo to temo, vse teme so obravnavane na tak način, da jih mora razumeti vsakdo z
normalno stopnjo inteligence. Vse je napisano tako preprosto.
Opravili so odlično delo.
In rekli smo si, da če bi moralo biti eno poglavje v tej knjigi obvezno branje za vse novinarje, vse zdravnike, vse pravnike -
politike bom za zdaj izpustil, to je verjetno nesmiselno, potem je to poglavje, ki obsega le osem strani, o cepljenju na
osnovi genov - največji nevarnosti za človeštvo vseh časov.
Potem sem se pogovarjal z gospodom Koppom in takoj je rekel "da", to poglavje "Cepljenje na osnovi genov" bi lahko
ponudili posebej na spletni strani, za brezplačen prenos za vse ljudi na svetu, ki znajo brati nemško.
In to se je zgodilo. Torej, že dva dni imate priložnost - to poglavje je brezplačno, ne plačate
niti centa, edino, kar morate vložiti, je ura branja.
Za osem strani ne boste potrebovali več kot eno uro. To je tako preprosto.
To vam daje morda edinstveno priložnost, da se postavite po robu in zaščitite sebe in svoje bližnje.
Vse, kar morate storiti, je, da zdaj v en glas rečete "ne" in preprečite politikom, da bi Svetovni
zdravstveni organizaciji podelili to pooblastilo!
In če se to zgodi, vseeno recite "ne" in povejte, da tega ne bomo storili.
Opazujte, kako nas kaznujete z milijoni. Ker tudi oni tega ne morejo storiti.
In tako sem razumel namen celotne knjige, da iz ljudi, ki so postali nezreli, naredimo odgovorne državljane, da vsaj v osnovah
razumejo, kaj so nalezljive bolezni, kakšni so protiukrepi, kako jih je treba tehtati, da se sploh vzpostavi pravilen odnos.
Mislim, da je bilo to v njeni knjigi zelo dobro izvedeno.
Prav tako lahko rečemo, da je znanost pomoč pri sprejemanju odločitev.
To ni novi Bog. To ni nadomestna religija, za katero je bila zdaj delno ustvarjena.
Da lahko tako imenovani strokovnjak razglasi, kaj naj ljudje počnejo in česa naj ne
počnejo, da ne bodo umrli. Vidite, da to ni res.
Vendar moram ponoviti, kar ste rekli.
Dejstvo je, da umiramo zaradi bolezni srca in ožilja ter raka.
In nalezljive bolezni dejansko nimajo vloge v statistiki umrljivosti.
Vedno se propagira nasprotno, kot da so nalezljive bolezni naša največja grožnja.
To zdaj še posebej poudarja Corona.
Vsako leto pa poudarjamo tudi, da so smrtni primeri gripe tik pred vrati - vedno je
treba obžalovati 30 000 smrtnih primerov gripe.
Če pogledate podrobneje, ugotovite, da to sploh ni res.
Namesto tega je teh 30.000 ali 40.000 preprosto odštetje poletne smrtnosti in zimske smrtnosti.
Iz neznanega razloga pozimi umre več ljudi.
Vse, kar ostane po tem odbitku, se preprosto pripiše smrtnim primerom zaradi gripe, da bi
se cepljenje proti gripi ponovno razširilo.
In če na Inštitutu Roberta Kocha preverite, koliko ljudi dejansko umre zaradi gripe - in gripo je treba prijaviti, zato
so številke razmeroma zanesljive -, se znajdete v trimestnem območju. Torej zaradi gripe skoraj nihče ne umre.
Torej, obvestilo je tam, vsakič znova je rečeno, cepite se proti gripi, ker bo sicer umrlo 30.000 ljudi.
Pravimo, da je to običajna umrljivost in čista umrljivost zaradi gripe, to je 300, 400 ali kaj podobnega?
100 do 200 - na sezono. Da.
Toda zavedati se morate tudi, da cepljenje proti gripi, katerega učinkovitost se ugotavlja z
merjenjem protiteles, tako ali tako ne pove ničesar.
Samo ta slab parameter se komajda zmanjša.
Da, učinkovitost naj bi bila približno 50-odstotna, niha pa med 40 in 60 odstotki. Pozabite na to, ljudje. To ni nič.
Ne morete cepiti na milijone ljudi s cepivom, ki je potencialno nevarno, da bi dosegli
50-odstotno zmanjšanje odziva protiteles. Ste nori?
Pogosto se mi zgodi, da bolnik po cepljenju proti gripi zboli za gripo.
Seveda.
Samo to dobi, ko mu rečem: "Imate gripo."
"Ne, zdravnik, to ni mogoče. Bil sem imuniziran. To mora biti nekaj drugega."
Da. Torej lahko preprosto povzamemo.
V knjigi pišete, da so okužbe lahko nevarne. Toda ali danes pogosto niso?
Večinoma ne.
Večinoma ne. Politiki in mediji samo namerno ustvarjajo preplah.
Pravite, da iz kapitalističnih razlogov, morda obstajajo tudi drugi.
Znanost je pravzaprav vodilo.
Ponovno poudarjate dejstvo, da je treba zadevi priti do dna.
Da poveste, kaj je pomembno in kaj ne.
Da ne boste samo navajali dejstev enega za drugim in pozabili na druga.
Da ne delaš gore iz krtine in obratno.
Ljudje bi morali ponovno sprejemati odgovorne odločitve.
Na koncu teh poglavij o cepljenju vedno pozivate vse, naj se sami obveščajo in nato sprejmejo svojo
odločitev, nikoli pa naj jih nihče ne sili v to.
Ker je, kot pravite, orodje tistih, ki so na oblasti.
Ali želite na koncu še kaj povedati občinstvu?
Razen seveda priporočila za nakup vaše knjige.
Zelo dobro je napisana in jo je zelo lahko razumeti.
V nekaj dneh sem ga zelo dobro razumel. Branje je bilo užitek.
Ampak moram biti iskren, ne želim, da se to spremeni v šov o prodaji knjig, da.
Knjige nismo napisali zato, da bi jo kupilo čim več ljudi.
Napisali smo jo tako, da bi jo prebralo čim več ljudi.
Kako boste dobili knjigo, je odvisno od vas. Ni nujno, da jo kupite.
Vendar morate na primer v knjižnicah vprašati, ali si želite izposoditi knjigo.
Upamo, da bo knjiga dosegla tudi nekatere poklice, na primer učitelje - učitelji so v tej državi tako
pomembni, da morajo vedeti več o okužbah, morajo.
Ker je to, kar počnejo ali so počeli v šolah, neodgovorno do naših otrok. To ni sprejemljivo.
A preprosto verjeti vsemu, kar prihaja iz katerega koli urada ali oblasti, ni pot do
upanja polne prihodnosti. Prihodnost je brezupna.
Želeli smo dati upanje. S to knjigo smo vam želeli dati znanje, moč v vaše roke.
Kako prideš na oblast - knjigo je treba prebrati, to je vse.
In prosim, preberite vsaj poglavje, ki ne stane ničesar.
Mimogrede, morda še zadnja beseda. Smo v združenju, ki se imenuje MWGFD.
To združenje je združenje zdravnikov in znanstvenikov, ki so vsi nemško govoreči.
In naredili smo vse, kar je v naši moči - vse je prostovoljno, nihče od nas za to ne dobi niti centa.
So zelo, zelo izjemni zdravniki in znanstveniki.
Tudi on (dr. Köhnlein) že vrsto let sodeluje.
Namestili in vzpostavili smo Patološki inštitut Arneja Burckhardta. Bil je tudi član naše organizacije.
Veste, da je opravil pionirsko delo.
Delo, ki je zdaj nenadoma postalo mednarodno prepoznavno. Vse to prihaja iz Nemčije.
Ko je umrl Arne Burckhardt, smo se znašli v krizi.
Patoloških preiskav nismo mogli več opraviti.
Vendar smo za to ustanovili drug laboratorij, imenovan "Inštitut za molekularno diagnostiko".
Vodijo ga tudi člani naše organizacije.
Tako je bilo naše združenje sprva neprofitna organizacija, neprofitni status pa je bil preklican leto pozneje, leta 2021.
Zato ne moremo izdajati potrdil o donacijah. Ta organizacija živi od donacij.
Veseli bi bili, če bi društvu in zavodu "Inmodia" kaj podarili.
To bi me zelo razveselilo.
Najlepša hvala za vaše delo pri tej odlični knjigi!
Da, še enkrat hvala za intervju.
Upam, da bo razširjena!
Zbogom.
Da, hvala! Na svidenje.
Kla.TV potrebuje vašo pomoč! Uporabite funkcijo distribucije pod programom.
Pripravljena predloga e-pošte vam pomaga doseči zasebni krog prejemnikov. Brez blokiranja neželene pošte.
Moj prispevek k spreminjanju sveta s samo enim klikom. Še nikoli ni bilo tako preprosto.