"2025. március 29-én a Kulturhaus Dornbirnban került sor a "Szabadság és önrendelkezés - A felelős
állampolgár" rendezvényre a jogállamiságról, a szuverenitásról és a készpénzről szóló érdekes hozzászólásokkal.
Az eseményt a Dornbirni Személyiségfejlesztési Akadémia szervezte.
A HOCH2.TV az összes hozzászólást rögzítette és megszerkesztette az Önök, kedves nézők számára.
A Kla.TV ma interjút közöl Dr. Sharon Tagwerkerrel:
"Személyes felelősség - a nap parancsa!"
Igen, Erwinhez hasonlóan én is Dr. Tagwerkerrel kezdeném.
Nemcsak a Ladies first miatt, hanem azért is, mert úgymond Bludenzből származik.
Gyakorlatilag erre vagy predesztinálva.
Üdvözlöm Tagwerker asszony, öné a mikrofon.
Mindenekelőtt beszélni szeretnénk önnel erről.
A ma részt vevő panellakók közül bizonyos mértékig ön az, aki rendelkezik szakmai tapasztalattal - az akkor, majdnem
pontosan öt évvel ezelőtt történtek közvetlen következményeivel.
Ön pedig munkája során folyamatosan szembesül a világjárvány hatásaival - különösen a
társadalom legfiatalabb tagjait érintően.
Azok, akik valójában a legkevésbé voltak képesek megvédeni magukat, azt kell mondani.
És itt a kérdés: Mit lehet erről jelenteni?
Oké, tehát a gyermekeket és a fiatalokat természetesen tömegesen érintette a világjárvány és az intézkedések.
Ami valószínűleg a legnyilvánvalóbb volt, azok a pszichológiai következmények és az ezt követő pszichiátriai betegségek voltak.
Sajnos 2023-ra az öngyilkossági kísérletek és öngyilkosságok száma masszívan megnövekedett.
Ezek szintén olyan számadatok, amelyek nem közvetlenül olvashatók, hanem valójában a pszichiáterek - akik 2023-ban
felhívást indítottak - állították össze és hozták nyilvánosságra.
Pontosan, a masszív depressziós megbetegedések száma akár öt-tízszeresére is növekedett.
A lányok 62 százaléka, a fiúk 38 százaléka volt érintett. Ezt elemezte a Duna Egyetem Krems iskolai osztályaiban.
És 2021 volt az abszolút csúcs, amikor egymillió gyermek szenvedett mentális betegségben.
Ezzel szemben 70 000 terápiás hely hiányzott.
Természetesen ezt a gyakorlatban is éreztük.
Szembesültünk azzal a ténnyel, hogy pszichológiai, pszichiátriai problémával küzdő gyerekekről kellett
gondoskodnunk, és hónapokat kellett várnunk egy terápiás helyre.
Így ez egy nagyon stresszes helyzet volt a szülők, a gyerekek és az orvos számára is.
És különösen akkor, ha nem szokott pszichiátriai gyógyszerek beadásához, és nem érzi magát kompetensnek ehhez.
De aztán fantáziadús leszel, és kipróbálsz valami mást.
Így egy másik gyógyszer felfedte előttem.
Ezért most még inkább belemerültem a kiegészítő területére - és lám, ez is segít.
Természetesen nem a nagyon súlyos betegek esetében, ahol örül, ha a pszichiáter közbeavatkozhat.
Igen, most az egyszer ennyi.
Tehát ez határozottan egy nagyon zavaró leltár.
Ami engem itt érdekelne, és bizonyára a közönséget is.
Gyakran állítják, hogy ennek semmi köze a koronához.
Egyesek ezt a védőoltások hatásaira foghatják, bár ez valószínűleg kevésbé probléma a gyermekeknél.
Mások azt mondják: Igen, ezek magának a vírusos betegségnek a késői hatásai.
Mennyire lehet megkülönböztetni, hogy mi köze van ennek az intézkedésekhez?
Ez mennyiben tudható be ennek?
Ez természetesen nagyon nehéz kérdés.
Elvileg ez minden bizonnyal multifaktoriális .
Tehát nem kérdés, hogy a spike fehérje abszolút kóros, és sok kárt okoz, különösen az agyban.
Mind az oltási tüske, mind a Covid-19, azaz magától a vírustól.
De a pszichológiai problémákat természetesen mindenekelőtt az elszigeteléssel járó intézkedések okozták.
A kínzás elismert módszere, hogy nem találkozhatsz a nagyszüleiddel, hogy nem láthatod a rokonaidat a kórházban.
Különösen azok, akik még mindig súlyos betegek voltak, akik nem kaphattak életvégi ellátást.
Valóban nagy veszteség, amikor nem tudod megosztani az ilyen pillanatokat a rokonaiddal.
Vagy ha megtagadják az első éveket a nagyszülőknél vagy fordítva.
Voltak olyan családok, ahol a gyerekek "idegenek" voltak.
Tehát mindenki átmegy egy elidegenedési fázison, és ők a saját nagyszüleiktől is elidegenedtek, méghozzá masszívan.
A nagyszülőket már nem engedik közel magukhoz.
Ez természetesen megdöbbentő mind a szülők, mind a nagyszülők számára.
És ez beégeti magát.
És azok az évek is, amikor maszk volt az arcuk előtt: ez természetesen a szocializáció
elvesztését jelentette a gyerekek számára.
És úgy értem, igen, természetesen a pszichés zavaroknak sok más oka is van. [Daniel
Matissek] Tehát különösen az iskolai ágazatban, Ausztriában is voltak ilyen iskolabezárások.
Ez valószínűleg traumatikus következményekkel járt a tanulók egész generációira nézve.
Mindig is kíváncsi voltam erre - már publikáltál róla:
Mennyiben súlyosbították talán az osztrák iskolarendszer strukturális problémái a negatív fejleményeket?
Igen, egyrészt van egy teljesen elavult iskolarendszerünk, amelyet az elmúlt évtizedekben egyáltalán nem reformáltak meg.
Ez már nem felel meg az agykutatás legújabb állásának.
Ráadásul a világjárvány idején sok osztály egyszerűen lemaradt a digitalizációra való átállás miatt.
Így nem tudtak lépést tartani az anyaggal.
Ez sok tanulónak az iskolai pályafutásába került.
Sajnos ezt magam is tapasztaltam néhányszor, még a gyakorlatban is, ami rendkívül tragikus.
És igen, az iskolákban ebből óriási hiány van.
Tehát a tanulókat egy kalap alá veszik.
A 08/15-ös diák valójában a nagyszerű, igaz?
És az, hogy ez 29 százalékos funkcionális analfabétizmust eredményez, tulajdonképpen
teljes katasztrófa az iskolarendszerünk számára.
Más szóval, az iskolarendszerünket végzettek 30 százaléka nem tud értő olvasásra képes.
És ez tényleg abszolút őrültség.
Ha mindezt végighallgatjuk - beleértve az összes többi következményt, a pszichológiai károkat is -, akkor azt
kell mondanunk, hogy mindez többé-kevésbé úgy érte az embereket, hogy a legkevésbé sem tudták megvédeni magukat.
Akkoriban nemcsak a gyermekek jogait, hanem a szülői jogokat is nagymértékben megnyirbálták.
Senki sem tudott védekezni e szörnyű fejlemények ellen.
Ez ténylegesen az embereket sújtotta.
És mivel "felelős állampolgárokról" is beszélünk, valójában teljes jogfosztásról volt szó.
Ezt valószínűleg meg tudja erősíteni. [dr.
Tagwerker] Igen, abszolút.
Tehát már nem voltál ura a saját testednek.
Tehát be kell kapnia ezt az oltást, és maszkot kell viselnie.
Ma már tudjuk, hogy kárt okoztak, többek között a gyermekeknek is.
Tehát azoknak a gyerekeknek, akiknek állandóan maszkot kellett viselniük az iskolában, néhány ponttal
kevesebb az IQ-juk, mint azoknak, akiknek nem kellett.
Meg kellett vizsgáltatnia magát, és a gyermekét is meg kellett vizsgáltatnia.
Szóval ez nagyon nehéz volt.
Még a fogyatékkal élő gyermekeket is tesztelték.
Az erőszakos jelenetek némelyike elképzelhetetlen volt.
Ez tehát nagyon megrázó volt a gyermekek és a szülők számára is.
És persze azt is, hogy a gyerekek 14 éves kortól oltathatták magukat - ami egyébként is a végső megoldás volt.
Tehát voltak olyan esetek, amikor a gyermek hazajött:
"Ma jött az oltási busz, és mellesleg most már be vagyok oltva."
Szóval ez hihetetlen.
Más szóval, egy 14 éves gyermek, aki lehet, hogy részben nagykorú, de biztosan nem ismeri az ilyen
döntések következményeit, és nem tudja előre látni azokat.
Ami engem érdekel, vagy ami megdöbbentett az előkészületek során, az az öngyilkosságok száma, beleértve a
gyermekek és fiatalok körében elkövetett öngyilkosságokat is.
Németországban ezt csak empirikusan vagy érzéssel tudjuk megítélni.
Még mindig nincsenek hivatalos, hivatalosan ellenőrzött statisztikák a németországi öngyilkosságok számáról.
Ember, még a Szövetségi Statisztikai Hivatal is - természetesen politikai nyomásra - visszautasít
minden összefüggést Coronával ebben a tekintetben.
Még akkor is, ha mi újságírók már tucatszor megkérdeztük.
Úgy tűnik, hogy Ausztriában vannak erről felmérések, nem igaz?
Igen, vannak felmérések.
Legalább a felnőttekre vonatkozó statisztikákat közvetlenül megtekintheti a Statisztikai Hivatalon keresztül.
Ugyanakkor óvatosan kell kezelni, mert például a balesetek, mérgezések, vagy bármi más, más statisztikában jelennek meg.
És ezt nem látod a gyerekektől és a fiataloktól.
Tehát ott csak közvetve láthatjuk, ha megnézzük a halálozási statisztikákat.
Az imént közölt számadatok az "Osztrák Gyermek- és Ifjúságpszichiátriai Társaság"
jelentéséből származnak - amelyet korábban már említettem.
Ezt 2023-ban tették közzé, mert őket magukat is annyira megdöbbentette ezeknek a számoknak az emelkedése.
És egy másik nagyon súlyos következmény, szintén a gazdasági dimenzió szempontjából, természetesen a
betegszabadságok óriási növekedése, amely különösen 2023-ban nőtt meg masszívan - itt látható a táblázatban.
Tehát azt mondhatnánk, hogy elvileg az egész társadalmat szisztematikusan megbetegítették.
Itt is felmerül a kérdés, mert ezt gyakran megkérdőjelezik:
Milyen mértékben emelné ki a vakcinakárosodás arányát, vagy talán azt, amit általában Long Covidnak neveznek?
Természetesen nehéz különbséget tenni.
Nehéz különbséget tenni.
Spike veszélyes és káros.
Tehát azt mondanám, hogy az oltás nagyon nagy szerepet játszik.
Tehát a gyerekekkel kapcsolatban nem annyira, mert hála Istennek sok gyerek nincs beoltva.
De ezt a felnőtteknél egyértelműen láthatjuk.
Szóval megszoktam, hogy egy gyerek, akinek talán egy családtagja fekszik le valamilyen fertőző betegséggel.
Most gyakran az egész család állandóan beteg.
Tehát mindenki állandóan fekvőbeteg, egészen a tüdőgyulladásig, ami nem csak egy embert érint, hanem az egész családot.
A világjárvány előtt még soha nem tapasztaltam ilyesmit.
Úgy értem, egyrészt természetesen a stressz, amelynek az emberek ki vannak téve - ez masszívan megnőtt.
Vannak tápanyaghiányok és sok más ok is, például a mikrobiom , amely most szintén egyre inkább tönkremegy.
De ha egy kicsit beszélgetünk az emberekkel, ők maguk is azt mondják: az oltás óta ez és az történt.
Úgy értem, még nem találtam semmilyen valódi statisztikát, semmilyen hiteleset ebben a tekintetben.
Tehát azt mondhatnánk, hogy ez valójában a szervezet egészségi integritása elleni támadás, több szempontból is.
Először az intézkedések, majd az oltás, és természetesen az általános társadalmi stressz miatt, ami
valószínűleg az immunrendszer gyengülését okozta.
Ez többtényezős, ahogy ön is mondta, de különböző formákban nyilvánul meg.
És elvileg még ma is küzdünk ezzel.
Ma ez nem csak a fiatalabb generáció számára jelent problémát - akik már öt évvel idősebbek -,
hanem természetesen az egész társadalom számára.
És most csak a kérdés, mivel még mindig vannak tervek ilyen oltásokra, beleértve a lehetséges mRNS oltásokat
a rákos megbetegedésekkel kapcsolatban és így tovább:
Látsz valamilyen tanulási folyamatot a hivatalos szervvel kapcsolatban?
Vagy inkább arról van szó, hogy mindezt nem csak megismételjük, hogy úgy mondjam, hanem
talán tökéletesítjük, hogy folytatni tudjuk?
Természetesen.
Tehát a kollégák kezdenek kételkedni, hála Istennek, de egyáltalán nem a nyilvánosság oldaláról.
Tehát ez egyértelműen előrehalad.
Ezt vettük észre az e-oltási kártya bevezetésekor is, a nemzeti tanácsi választások után.
Tehát nem lehet kibújni belőle, mindenkinek megvan az oltási kártyája, hogy üres-e vagy mi van benne, az nem számít.
Az orvosi szakma számára jelenleg három védőoltás kötelező.
És ha megnézzük ezt, majd a gyógyszerekre vonatkozó törvény módosítását, a 80. bekezdést - 2022/23 - ott kellett
volna megváltoztatni, ahol a címben az áll, hogy felül:
Az általános adatvédelmi rendeletet e tekintetben felülírják.
Ez azt jelenti, hogy személyes adatokat - például azt, hogy mi van az oltási nyilvántartásban - nemcsak az egészségügyi
intézmények kapnak, hanem az Orvosi Kamara is, amelynek semmi köze hozzá, az Állatorvosi Kamara, a Gyógyszerészi
Kamara, beleértve az állatorvosokat és a gyógyszerészeket is.
A hatóságok értik, hogy ez nem az ő dolguk, alapvetően más EU-tagállamok hatóságai, egészen a WHO-ig.
És ha megnézzük az IHR-t , amelyet később ismertetni fogunk, a változásokat, akkor elképzelhető, hogy a következő
világjárvány valóban megváltoztatja a játékszabályokat.
Így olyan megtorlásokat lehet vele létrehozni, amelyek sokkal, de sokkal nagyobbak,
mint amilyeneket a közelmúltban tapasztaltunk.
Pontosan, ez lett volna a következő kérdésem.
Elektronikus oltási bizonyítvány, a legutóbbi országos választások óta kötelező Ausztriában, 2024. szeptember 30.
Ott sem lehet leiratkozni.
Lát-e már most közvetlen felkészülést - ahogy Ön nevezi - a jövőbeli világjárványokra vagy
a jövőbeli globális egészségügyi válságokra?
Be lehet-e sorolni egy ilyen stratégiai kontextusba?
Ha megnézzük az elmúlt néhány évet, számomra egyértelmű.
Szóval nem tudom elképzelni, hogy mire lehetne még használni.
Úgy értem, azt mondod, hogy a statisztikák miatt.
De azt hiszem, a statisztikákat előzetesen is össze lehetett volna gyűjteni.
Nincs szükség kötelező e-oltási kártyára, amely nélkülöz minden demokráciát.
És ez tényleg - hogy a rendezvényünk témájához kapcsolódjak - a jogfosztás egy másik formája.
Tehát az adatvédelem szempontjából az imént az átlátható betegnek nevezte.
És ismétlem, valójában nincs mód arra, hogy kibújjunk e rendszer karmai közül.
Ha tehát valamikor jövőre vagy bármikor kötelezővé válik a rák elleni mRNS-oltás vagy valamilyen profilaxis,
akkor valószínűleg ugyanez a játék kezdődik majd elölről.
Ettől félni kell, ugye?
Természetesen. Tehát ha mindez hatályba lép, akkor a hátsó lábadra kell állnod, hogy kijuss belőle.
Ez tehát sokkal nehezebb lesz, mint öt évvel ezelőtt.
Ebben az összefüggésben talán szeretnék még egy személyes kérdést feltenni nem hivatalosan .
Hogyan hatott ez Önre személyesen, mint orvosra?
Úgy értem, akkoriban ön is, mint minden orvos, biztosan idealista ambíciókkal lépett be a szakmába.
Kiábrándult voltál ekkor, vagy az átéltek erős pszichológiai hatást is gyakoroltak rád?
Nos, be kell vallanom, hogy egy évembe telt, mire megértettem, mi folyik itt.
Teljesen idealista voltam, és hittem a szakmai szövetségekben.
Hittem a kollégáim idealizmusában, és egy éven át minden este az asztal előtt ültem, és olvastam a TKB-t, majd a tanulmányokat.
És azt gondoltam magamban, hogy ilyen nincs, ez pontosan az ellenkezője annak, amit a szakmai szövetségek mondanak.
És egy év után készen álltam, és be kellett vallanom magamnak: Eddig rossz úton jártál.
És ez a tehetetlenség érzése - amelyet orvosként bizonyára ön is érzett, hogy nem tudott védekezni ezekkel a szélmalmokkal szemben
- olyasmi, amit akkoriban sok szakmai csoport leírt nekünk.
De a legtöbben sodródtak az árral.
Most a kérdés: Hogyan reagáltak a szakmai kollégái az Ön elkötelezettségére, hogy Ön ott bátor, mondhatnám,
disszidensként másként gondolkodóként pozicionálta magát?
Milyen tapasztalatokat szerzett, mind személyesen, mind szakmailag?
Tehát a baráti köröm teljesen megváltozott.
Tehát nem mondhatom, hogy engem bármilyen rágalmazásnak tettek ki, egyáltalán nem, amikor találkoztok egymással.
Még mindig a szakmai szövetségben vagyok.
Időm egy részét azzal is töltöm, hogy kongresszusokra utazom.
Szóval nagyon barátságosan beszélnek hozzám.
Pozitív bátorítást is kapok, még azoktól is, akik követők voltak.
Tehát valójában semleges, sőt inkább pozitív.
De, hogy is mondjam, személyes problémám, hogy nem tudok mit kezdeni azzal, aki emberek százezreit oltja be akaratuk ellenére.
Ezért levontam a saját következtetéseimet, és egy kicsit visszahúzódtam a korábbi
barátságaimtól, fél szemmel nevetve, fél szemmel sírva.
Mert a mosolygó szem azért van, mert csodálatos új emberekkel találkoztam.
Persze a régi barátságok értek valamit, és kár, hogy idáig kellett eljutni.
Nos, Tagwerker asszony, köszönöm szépen ezeket a személyes és nagyon érdekes betekintéseket.
A második részben pedig minden bizonnyal sokkal többet fogunk hallani a megoldásokról. Köszönöm szépen, igen.
És ismét Tagwerker asszonnyal kezdjük.
Ezután megkérhetem őket, hogy jöjjenek vissza hozzám.
Aztán, ahogy mondtam, egyenesen medias in res megyünk.
A korábbi leírásaidból - Corona mentális és egészségügyi problémái és a károk.
Hogyan lehet őket gyógyítani, ha lehet egyáltalán, különösen a fiatalabb generációt illetően?
Ez egy nagyon érdekes kérdés.
Természetesen ez attól függ, hogy mennyire volt mélyreható.
Teljesen meg vagyok győződve arról, hogy az emberekben sok mindent jóvá lehet tenni, feltéve, hogy nem történt fizikai károsodás.
Mert az emberek rendkívül rugalmas lények, különben nem léteznénk most, és nem léteznénk sehol a világon.
Szóval nagyon pozitívan állok hozzá.
A problémát abban látom, hogy lassan el kell távolodnunk ettől az egésztől, hogy a gyógyulás felé haladhassunk.
És most felelősségre van szükség.
Tehát mindannyiunknak, legyen az médiaszakember, politikus, orvos, bárki, felelősséget kell
vállalnunk magunkért, az életünkért és gyermekeink életéért.
Hozzá voltunk szokva... Tehát egy jóléti államban nőttünk fel, amely mára dajkaállammá vált.
És ez a dajkaállam mára ténylegesen tekintélyelvű állammá vált.
És most rajtunk múlik, hogy véget vessünk ennek.
És teljesen meg vagyok győződve arról, hogy ha ez sikerül, akkor nagyon sok mindent be tudunk majd pótolni.
És nem csak politikai, társadalompolitikai vagy társadalmi szempontból kell felelősséget vállalnunk.
Felelősséget kell vállalnunk magunkért az egészségünkért is - úgy értem, orvos vagyok,
és most megint az egészségről fogok beszélni.
Én is gyakorló szakember vagyok, így szívesen hozok gyakorlati példát.
1800 végstádiumban lévő rákos betegen végzett tanulmányok.
És kiestek a hagyományos orvoslásból, így a terápiából is - de aztán legyőzték a betegséget és túlélték.
Aztán egy orvos elment, megvizsgálta ezt az 1800-at, kikérdezte őket, és megpróbálta megtalálni a közös nevezőket.
És érdekes módon csak két fizikai aspektus változott összesen.
A többi pedig a gondolkodásmód .
És a legfontosabb gondolkodásmód, hogy felelősséget vállaltak önmagukért.
És akkor még a rákot is le tudták győzni.
Ez nem jelenti azt, hogy mindenki képes rá.
Természetesen mindenkinek magának kell eldöntenie, hogy melyik utat választja és mit tesz.
De ez volt a lényege.
Tehát ez a minden és minden.
Úgy is mondhatnánk, hogy van bátorságunk meggyógyítani magunkat, segíteni magunkon.
Igen, pontosan.
Ez persze inkább terápiás megközelítés lenne orvosi szempontból, és persze egy kicsit - mondjuk úgy - majdnem
spirituális szempontból is, ami minden bizonnyal értékes jelzés.
Valószínűleg mindenkire igaz, aki súlyos beteg, hogy a belső hozzáállás játssza a legnagyobb szerepet.
De természetesen a politikai keretről is szó van.
Hihetetlenül sok mindennek kell megváltoznia politikailag.
És mindenekelőtt meg kell teremteni a probléma megfelelő újraértékelését és valódi tudatosságát.
És itt látok - vagy hogy látja - hatalmas akadályokat.
Vagy a benyomás csalóka?
Nem, hatalmas akadályok vannak, de az előző téma is beleszól.
Minden egyes embernek ki kell állnia, és ki kell mondania: ez nem így működik.
És ez másképp nem is fog működni.
Sajnos a gyakorlatban gyakran hallom ezt: semmit sem lehet megváltoztatni.
Igen, változtathatsz valamit!
Csak körül kell nézni az itt ülő embereket,
már megváltoztak.
Vagy hányan ülnek most itt a közönség soraiban.
Ez néhány évvel ezelőtt nem lett volna lehetséges.
És már akkor, a koronavírusos időszakban is voltak, akik elmentek az iskolák igazgatójához, és azt
mondták: "Itt jön az oltási busz, a gyermekem nem mehet oda.
Vagy a gyermekem nem visel maszkot.
És ha egyre többen és többen és többen és többen és többen teszik ezt, akkor nagyon jól tudtok változást okozni.
Ha ezt most orvosi szakemberként követi.
Biztos vagyok benne, hogy önök is észrevették mindazt, ami mostanra az RKI jegyzőkönyvekkel kapcsolatban kiderült,
és az összes narratívát , amely azóta összeomlott, és az úgynevezett összeesküvés-elméletek igaznak bizonyultak.
Bizonyára azoknak, akik akkor részt vettek ebben - Ön említette az igazgatót, de természetesen számos orvos kollégájának is, sokan
közülük -, újra kellene gondolniuk a dolgot, eltekintve attól a ténytől, hogy mindannyiuknak szégyellniük kellene magukat.
Legalább valami önkritikát, hogy azt is mondjuk: Oké, ott hibáztunk, ez soha többé nem fordulhat elő!
Ausztriáról nem tudok nyilatkozni, de az az érzésem, hogy Németországban ettől mérföldekre vagyunk.
És nem ez lenne - ismétlem a kérdést - a feltétlenül szükséges előfeltétele annak, hogy ezek a
hatások, amelyeket az imént említett, megvalósuljanak?
Ez mind igaz, de az egyénnek is hatnia kell.
De végső soron nem fog működni, ha a média és a politika nyilvánossága keresztbe tesz és szabotálja azt.
Mit lehet tenni, hogy ezt megszakítsuk?
Igen, ez több kérdés volt egyben, hogy úgy mondjam.
Ami tehát a kollégáimat illeti, igen, ez nehéz.
Természetesen nagyon-nagyon nehéz helyzetben vannak.
Egyrészt részt vettek, talán beoltották magukat és családjukat, valamint sok más beteget, és ezért
hatalmas, túlzott pszichológiai nyomás alatt vannak.
Ismerd be magadnak, majd menj egy lépéssel tovább, és mondd ki nyilvánosan:
Hát, ez hülyeség volt, amit tettem, vagy ami mindenhol történt.
Ez egy őrült összeg.
Vannak, akik megteszik, és szerintem rendkívül bátrak.
Sokan mindig is kritikusak voltak, de nem merték ezt megtenni.
Szóval ezt mondják nekem néha az asztal alatt.
És persze nyilvános helyen teljesen más így fellépni.
De az az érzésem, hogy ennél többre nincs is szüksége.
Nekem csak úgy tűnik, hogy ki a gyorsabb most?
Mi vagyunk gyorsabbak a megvilágosodással, vagy a többiek gyorsabbak a megtorlással?
És minél többen vagyunk, annál hamarabb merik majd talán a kollégáim a helyes irányba
menni, és talán a jogrendszer és a többi média is.
Tehát mindig van valami, ami felbukkan a médiában, amit aztán újra elfojtanak - még akkor is, ha egyre többször veszik fel.
De mint mondtam, minden egyes ember számít.
A jövőkép, ha most előre akarunk tekinteni, az, hogy a társadalom, beleértve ebben az esetben az
egészségügyi rendszert is - a kettőt nem lehet szétválasztani.
Mit gondol, hogyan fog kinézni öt év múlva az önrendelkezés tekintetében?
Gondolod, hogy addigra egy teljesen más önbizalom fog uralkodni?
Úgy gondolja, hogy ez a fejlődés, mondjuk úgy, hogy előnyös lesz, vagy inkább pesszimista?
Nos, én teljesen optimista vagyok.
Ez egy ilyen hype és egy ilyen pozitív hullám.
Teljesen meg vagyok győződve arról, hogy öt év múlva teljesen más helyzetben leszünk, és - hogy is
mondjam - szerintem még jobbak leszünk, mint korábban.
Mert mindannyian tisztában vagyunk azzal, hogy mi történt valójában, mi
történhetett az elmúlt évtizedekben és évszázadokban.
Úgy vélem tehát, hogy ha győzedelmeskedünk, sokkal nagyobb szabadságunk lesz, mint amilyen valaha is volt.
Ez az én meggyőződésem.
Ez is a félelemtől való megszabadulásról szól.
Ön is a félelem politikájáról beszél, amelynek véget kell vetni.
Erről az előző felszólalók is beszéltek.
Ezt a vészhelyzeti politikát is, azt mondanám, valószínűleg meg kell törni, természetesen, hogy az önrendelkezés
másfajta tudatossága újra teret nyerhessen itt - gondolom.
Még mindig vannak olyan szempontok, amelyek hatással vannak a munkádra.
Ezzel ma még nem foglalkoztunk.
Szeretnék röviden kitérni erre.
Korábban beszélt a mikrobiomról is.
Valószínűleg ez is szerepet játszik a táplálkozással, a természetes gazdálkodással, mindennel kapcsolatban.
Szeretne még valamit mondani?
Azt hiszem, a közönség soraiban is sokan érdeklődnek.
Igen, természetesen, ez is a kényszerű alternatív terápiák során történt, amelyeket a gyermekeim számára kellett megtalálnom -
rájöttem rájuk - a fertőzésekre való fogékonyságukkal vagy ezekkel a szélsőséges
félelmekkel kapcsolatban, amelyeket kifejlesztettek.
Aztán elindultam a keresésre. Mi másról van szó?
Aztán persze hatalmas táplálkozási hiányosságokra bukkantam.
Ez a nagyon jól táplált, organikusan táplált gyermekekre is vonatkozik.
Aztán elkezdtem a mikrobiom-elemzéseket.
Rájöttem, hogy négy hónapos korig kockázat nélkül, a mikrobiom állapotok katasztrofálisak.
Tehát itt is zaklatnak minket ezen a szinten, azt mondanám.
És sürgősen más irányba kell elmozdulni.
És ez már most is változóban van.
Tehát vannak a szolidaritáson alapuló mezőgazdasági közösségek, amelyek már most is nagyon, nagyon
pozitív és egészséges gazdálkodást folytatnak számunkra.
A lehető legnagyobb mértékben támogatni kell őket.
A szennyező anyagokat pedig el kell távolítani a környezetből, mármint a CO2-t - mindannyian tudjuk, hogy
ez egy szörnyű hype, amelynek egyáltalán nincs értelme.
De a fontos kérdésekkel foglalkozni kell:
Glifozát, a kínos téma;
A búza a magasan termesztett gluténnel, amely elpusztítja a mikrobiomunkat.
Egyéb szennyező anyagok, arzén és így tovább és így tovább.
Tehát ezeket a kérdéseket meg kell oldani, hogy ez többé ne terhelje sem minket, sem gyermekeinket.
Ezeket a terheket most már a legkisebb gyerekekben látom.
Vannak olyan anyagok, amelyeket a védőoltásokkal kapcsolatban reklámoznak, egy kicsit hasonlóan az alternatív szektorhoz.
A tüskés fehérjék kiiktatása a szervezetből - többek között - azt ígéri, hogy ez valóban így van-e, ez most a kérdés.
Ön személy szerint mit gondol erről?
Például a nattokináz és hasonló dolgok.
Ezek jó eszközök.
A probléma az, hogy a módosított hírvivő RNS beépülhet a genomba, és a kivonása onnan?
Azt hiszem, igen, egy ötlet mindig újra felmerül.
De hogy ez mindenki számára megfizethető lesz-e, azt még nem tudjuk.
Elvileg maguk a tüskék is eltávolíthatók.
Meggyőződésem, hogy a helyzeteken lehet javítani.
Sok-sok türelemmel el lehet juttatni az embereket arra a pontra, ahol újra meg tudják gyógyítani magukat.
De a probléma az, és ez persze a következő probléma, hogy azok, akik súlyosan oltáskárosultak vagy
Covid-19-károsultak, régóta Covid, akármi, kifogynak a pénzből.
Ahogyan sokan mások is kifogynak a pénzből.
És viszonylag gyakran látom.
Rendelőmben időnként vannak olyan különleges esetek, akik már nem engedhetik meg maguknak a terápiákat.
Aztán szembesülnek a szakértőkkel, akik hamis jelentéseket adnak ki nekik.
Tehát ez mindig így van!
Tehát nem nyilvánítják őket nyugdíjjogosulttá vagy rokkantnak, még akkor sem, ha nyomorúságos állapotban vannak.
Nem ismerik el az elvégzett vizsgálatokat, mert azt mondják: ezt a hagyományos orvoslás nem ismeri el.
Tehát nem ismerik el, hogy a tüskés fehérjét ki lehet mutatni.
Nem ismerik fel, hogy az illetőnek immunhiánya van , azaz HIV/AIDS vagy valami hasonló.
Szóval katasztrófa, ami jelenleg folyik.
De igen, folytatni kell, és mi mindannyian folytatni fogjuk.
Mondhatnánk, hogy az élelmiszeripart, azaz az ipari élelmiszer-előállítást elvileg - mivel korábban említette -
hasonló struktúrák és lobbizás jellemzi, mint a gyógyszeripart.
Hogy a kettő ma már tényleg elválaszthatatlan egymástól?
Teljes mértékben egyetértek, teljesen.
És ez azt jelenti, ha újra megnézzük a perspektívát - kulcsszó: Vision 2030 -, hogy ezeknek a struktúráknak a
felbomlása és a lobbizás elleni küzdelem valószínűleg elengedhetetlen a társadalom túlélése szempontjából, igaz?
Természetesen.
Egyetért ezzel, igen?
Igen, igen.
Azt hiszem, pontosan ezzel a témával foglalkozik.
És azt hiszem, ez sok nézőt is érdekel, ahogyan azt már hallottam beszélgetésekből. Úgy értem, sokan kétségbe vannak esve, mert
annyira tehetetlennek érzik magukat ezekkel a kartellekkel szemben, ezzel az iparral
szemben, amely minden téren egyre erősebbé válik.
Tehát egy bizonyos ponton az oltásokhoz hasonló dolgok teljesen önkéntelenül és öntudatlanul
is előfordulhatnak a táplálkozáson keresztül.
Nem kell, hogy repülő rovarokról vagy bármi másról szóljon.
De hogy alapvetően az étrenddel gyakorlatilag önkéntelenül is beviszed a szervezetedbe azt, amit nem szabadna.
Ezért van párhuzam a kötelező védőoltásokkal és így tovább.
És ezzel ismét megsértették az önrendelkezési jog elvét.
Természetesen ez talán a legfontosabb előfeltétel, hogy a jövőben nagyobb átláthatóság legyen,
és hogy ezeket a szervezeteket is feloszlassák.
Természetesen, igen.
Szóval, már ennyire előrehaladtunk, ugye?
Nos, a mikrobiomunk már
... Tehát valójában eljutottunk arra a pontra, ahol csak tápanyagellátással és valóban
aktív bélkezeléssel tudunk egészségesen túlélni.
És ennek tényleg véget kell vetnünk.
Tehát mindenképpen szükségünk van ismét egészséges, tápláló élelmiszerekre.
És meg kell szabadulnunk ezektől a szennyező anyagoktól.
Más szóval, a megfelelő szennyező anyagok, amelyek minket és gyermekeinket szennyezik.
És az embereknek ezt fel kell ismerniük.
Tehát pontosan ezeket a történeteket mesélem el mindenkinek, aki hozzám fordul a 100. fertőzéssel küzdő gyermekével.
Vagy majd én is mesélek neked a chemtrailekről, nem igaz?
Mert azt akarom, hogy az emberek rájöjjenek erre.
És minél többen vagyunk, annál többen vagyunk.
Minél többen tudnak róla. A többiek pedig kevesen vannak, az elit.
És ezt nekünk is fel kell ismernünk.
Igen, jó. Szóval, azt hiszem, határozottan hallottunk, mondjuk a leírásban, egy óvatos optimizmust, hogy a
dolgok változni fognak, és remélhetőleg javulni fognak.
- ha kitartunk mellette, és továbbra is oktatjuk az embereket, és minden egyes ember hozzájárul a maga módján.
Mindenesetre köszönöm szépen az észrevételeit.
Később találkozunk a panelbeszélgetésen, igen.
Kedves nézőink, a dornbirni eseményről készült további felvételek már láthatók a HOCH2.TV-n.
A linkeket a program alatt találja.
Ezúton szeretnénk megragadni az alkalmat, hogy köszönetet mondjunk a HOCH2.TV-nek a kiváló együttműködésért.