"Den 29. mars 2025 fant arrangementet "Freedom & Self-Determination - The Responsible
Citizen" sted på Kulturhaus Dornbirn med interessante bidrag om rettsstat, suverenitet og kontanter.
Arrangementet ble organisert av Dornbirn Academy for Personal Development.
HOCH2.TV har tatt opp og redigert alle bidragene for dere, kjære seere.
Kla.TV bringer i dag et intervju med dr. Sharon Tagwerker:
"Personlig ansvar - dagens orden!"
Ja, i likhet med Erwin vil jeg gjerne begynne med Dr. Tagwerker.
Ikke bare på grunn av Ladies first, men også fordi du har opprinnelsesretten her fra Bludenz, så å si.
Du er nærmest forutbestemt til det.
Hei, fru Tagwerker, du tar mikrofonen.
Fremfor alt ønsker vi å snakke med deg om det.
Av paneldeltakerne som deltar i dag, er du til en viss grad den som har den profesjonelle erfaringen - i de direkte konsekvensene
av det som skjedde den gangen, for nesten nøyaktig fem år siden.
Og du blir stadig konfrontert med pandemiens virkninger - særlig på de yngste i samfunnet - som en del av jobben din.
De som faktisk var minst i stand til å forsvare seg, må det sies.
Og her er spørsmålet: Hva kan du rapportere om dette?
Ok, så barn og unge har selvfølgelig blitt massivt påvirket av pandemien og tiltakene.
Det mest åpenbare var nok de psykiske konsekvensene og de psykiatriske sykdommene som fulgte.
Dessverre har det vært en massiv økning i selvmordsforsøk og selvmord innen 2023.
Dette er også tall som ikke er direkte lesbare, men som psykiaterne - som lanserte et opprop i
2023 - faktisk har samlet inn og offentliggjort.
Nettopp, det har vært en økning i massive depressive sykdommer på opptil fem til ti ganger.
62 prosent av jentene og 38 prosent av guttene var berørt. Dette ble analysert av Donau-universitetet i Krems i skoleklasser.
Og 2021 var det absolutte toppåret med én million barn som led av psykiske lidelser.
Derimot manglet det 70 000 behandlingsplasser.
Dette fikk vi selvfølgelig kjenne på i praksis.
Vi ble stilt overfor det faktum at vi måtte ta oss av barn som hadde et psykologisk, psykiatrisk problem,
og vi måtte vente i månedsvis på en behandlingsplass.
Så det var en veldig stressende situasjon for foreldrene, for barna og også for legen.
Og spesielt hvis du ikke er vant til å administrere psykiatriske medisiner og ikke føler deg kompetent til å gjøre det.
Men så blir du fantasifull og prøver noe annet.
Så en annen medisin avslørte det for meg.
Så nå har jeg gått enda mer inn på det komplementære området - og se, det hjelper også.
Ikke for de svært alvorlig syke, selvfølgelig, hvor man er glad hvis psykiateren kan gripe inn.
Ja, det var det for en gangs skyld.
Så det er definitivt en veldig urovekkende inventarliste.
Det som ville interessere meg her, og sikkert også publikum.
Det hevdes ofte at dette ikke har noe med korona å gjøre.
Noen vil kanskje skylde på vaksinasjonseffekter, selv om dette sannsynligvis er et mindre problem hos barn.
Andre sier: Ja, dette er seneffekter av selve virussykdommen.
I hvilken grad er det mulig å skille ut hva dette har med tiltakene å gjøre?
I hvilken grad kan dette tilskrives dette?
Det er selvfølgelig et veldig vanskelig spørsmål.
I prinsippet er dette helt sikkert multifaktorielt .
Så det er ingen tvil om at spike-proteinet er helt patologisk og forårsaker mye skade, spesielt i hjernen.
Både vaksinasjonsspissen og Covid-19, dvs. fra selve viruset.
Men det som forårsaket de psykiske problemene, var selvsagt først og fremst isolasjonstiltakene.
Det er en anerkjent torturmetode at du ikke får møte besteforeldrene dine, at du
ikke får se slektningene dine på sykehuset.
Spesielt de som fortsatt var alvorlig syke, og som ikke fikk lov til å få pleie ved livets slutt.
Det er virkelig et stort savn når man ikke kan dele slike øyeblikk med sine nærmeste.
Eller hvis du blir nektet de første årene med besteforeldrene dine eller omvendt.
Jeg har hatt familier med barn som er "fremmede".
Så alle går gjennom en fremmedgjøringsfase, og de ble fremmedgjort fra sine egne besteforeldre, massivt.
De lar ikke lenger besteforeldrene komme nær dem.
Dette er selvfølgelig sjokkerende, både for foreldrene og for besteforeldrene.
Og det brenner seg inn.
Og også de årene med masken foran ansiktet: Det var selvfølgelig et tap av sosialisering for barna.
Og jeg mener, ja, selvfølgelig, det finnes mange andre årsaker til psykiske lidelser. [Daniel
Matissek] Så spesielt i skolene, det var også disse skolenedleggelsene i Østerrike.
Dette har sannsynligvis hatt traumatiske konsekvenser for hele generasjoner av elever.
Det har jeg alltid lurt på - du har jo allerede publisert om emnet:
I hvilken grad har de strukturelle problemene i skolesystemet i Østerrike kanskje forsterket den negative utviklingen?
Ja, på den ene siden har vi et fullstendig utdatert skolesystem, som ikke har blitt reformert i det hele tatt de siste tiårene.
Den samsvarer ikke lenger med den nyeste hjerneforskningen.
Og i tillegg ble mange klasser rett og slett hengende etter under pandemien på grunn av overgangen til digitalisering.
Så de klarte ikke å holde tritt med materialet.
Dette har kostet mange elever skolekarrieren.
Dessverre har jeg selv opplevd dette et par ganger, også i praksis, og det er ekstremt tragisk.
Og ja, det er en massiv mangel på dette i skolen.
Så elevene blir slått i hartkorn.
08/15-studenten er faktisk den beste, ikke sant?
Og at dette resulterer i 29 prosent funksjonell analfabetisme, er faktisk en total katastrofe for skolesystemet vårt.
Med andre ord er 30 prosent av dem som har fullført skolesystemet vårt, ute av stand til å lese med forståelse.
Og det er virkelig helt fantastisk.
Hvis du lytter til alt dette - inkludert alle de andre konsekvensene, de psykologiske skadene - så må du
si at det hele mer eller mindre kom over folket uten at de var i stand til å forsvare seg det minste.
Det var ikke bare barns rettigheter som ble innskrenket på den tiden, men også foreldrerettigheter i stor skala.
Ingen kunne forsvare seg mot denne forferdelige utviklingen.
Dette har i praksis rammet folket.
Og siden det også er snakk om "ansvarlige borgere", var det i realiteten en total fratakelse av stemmerett.
Det kan du sikkert bekrefte. [Dr.
Tagwerker] Ja, absolutt.
Så du hadde ikke lenger kontroll over din egen kropp.
Så du bør få denne vaksinen, du bør bruke maske.
Vi vet nå at de har forårsaket skader, blant annet på barn.
Så barna som måtte bruke munnbind hele tiden på skolen, har noen IQ-poeng mindre enn de som ikke måtte det.
Du måtte teste deg, og du måtte også få barnet ditt testet.
Så det var veldig vanskelig.
Selv funksjonshemmede barn ble testet.
Noen av voldsscenene var ufattelige.
Så det var veldig traumatiserende for både barna og foreldrene.
Og så selvfølgelig at barna fikk lov til å vaksinere seg selv fra de var 14 år - det var uansett det ultimate.
Så det var hendelser der barnet kom hjem:
"Vaksinasjonsbussen kom i dag, og nå er jeg forresten vaksinert."
Så det er utrolig.
Med andre ord, en 14-åring som kanskje er delvis myndig, men som helt sikkert ikke vet om
konsekvensene av slike beslutninger og kan forutse dem.
[Det som interesserer meg, eller det som sjokkerte meg under forberedelsene, er antallet selvmord, også blant barn og unge.
I Tyskland kan vi bare bedømme dette empirisk eller etter følelse.
Faktisk finnes det fortsatt ingen offisiell, offisielt verifisert statistikk over selvmordstallene i Tyskland.
Til og med det føderale statistikkbyrået avviser - selvfølgelig etter politisk press -
enhver konnotasjon til Corona i denne forbindelse.
Selv om vi som journalister allerede har spurt et dusin ganger.
Det ser ut til å finnes undersøkelser om dette i Østerrike, ikke sant?
Ja, det finnes undersøkelser.
Du kan i det minste se statistikken for voksne direkte via Statistics Austria.
Den bør imidlertid også behandles med forsiktighet, fordi for eksempel ulykker, forgiftninger eller
hva det måtte være, vises i en annen statistikk.
Og det ser man ikke hos barn og unge.
Så der kan du bare se det indirekte ved å se på dødelighetsstatistikken her.
Tallene jeg nettopp har oppgitt, er hentet fra denne rapporten - som jeg nevnte tidligere - fra
"Austrian Society of Child and Adolescent Psychiatry".
De publiserte dette i 2023 fordi de selv ble så sjokkert over økningen i disse tallene.
Og en annen svært alvorlig konsekvens, også for den økonomiske dimensjonen, er selvfølgelig den enorme
økningen i sykefraværet, som har økt massivt, spesielt i 2023 - du kan se det her i tabellen.
Så i prinsippet kan man si at hele samfunnet er blitt systematisk sykeliggjort.
Også her oppstår spørsmålet, for dette blir det ofte stilt spørsmål ved:
I hvilken grad vil du vektlegge andelen vaksineskader eller kanskje det som ofte omtales som Long Covid?
Det er selvfølgelig vanskelig å skille.
Det er vanskelig å skille.
Spike er farlig og skadelig.
Så jeg vil si at vaksinasjonen spiller en veldig stor rolle.
Så i forhold til barna, ikke så mye, for gudskjelov er det mange barn som ikke er vaksinert.
Men det ser man tydelig hos voksne.
Så jeg var vant til at et barn med kanskje ett familiemedlem lå nede med en eller annen smittsom sykdom.
Nå er det ofte hele familien som er konstant syk.
Så alle er alltid sengeliggende, helt opp til lungebetennelse, som ikke bare rammer én person, men hele familien.
Jeg hadde aldri opplevd noe lignende før pandemien.
Og jeg mener, på den ene siden, selvfølgelig, stresset som folk utsettes for - det har økt enormt.
Det er også mangel på næringsstoffer, det er mange andre årsaker, f.eks. mikrobiomet ,
som nå også ødelegges i stadig større grad.
Men hvis du snakker litt med folk, sier de selv: Siden vaksinasjonen har det og det skjedd.
Jeg mener, jeg har ennå ikke funnet noen reell statistikk, noen troverdig statistikk, i denne forbindelse.
Så man kan si at det faktisk er et angrep på organismens helseintegritet i ulike henseender.
Først gjennom tiltakene, så gjennom denne vaksinasjonen og selvfølgelig også gjennom det generelle sosiale stresset,
som da sannsynligvis førte til en svekkelse av immunforsvaret.
Det er multifaktorielt, som du sa, men det manifesterer seg i forskjellige former.
Og i prinsippet sliter vi fortsatt med dette i dag.
I dag er dette ikke bare et problem for den yngre generasjonen - som nå er blitt fem år
eldre - men selvsagt for samfunnet som helhet.
Og nå bare spørsmålet, siden det fortsatt er planer om slike vaksinasjoner, inkludert mulige
mRNA-vaksinasjoner i forbindelse med kreft og så videre:
Ser du noen læringskurve med det offisielle organet?
Eller handler det mer om å ikke bare gjenta alt dette for øyeblikket, for å si det sånn, men
kanskje perfeksjonere det for å kunne fortsette med det?
Absolutt.
Så kollegene begynner å tvile, gudskjelov, men ikke i det hele tatt fra offentlig side.
Så det er helt klart noe som blir drevet fremover.
Det merket vi også med innføringen av e-vaksinasjonskortet etter valget til nasjonalforsamlingen.
Så du kan ikke komme deg ut av det, alle har vaksinasjonskortet sitt, om det er tomt eller hva som er i det, spiller ingen rolle.
Tre vaksinasjoner er i dag obligatoriske for leger.
Og hvis du ser på det og så endringen i legemiddelloven, paragraf 80 - 2022/23 burde den
vært endret - der det står over den i tittelen:
Personvernforordningen blir tilsidesatt på dette området.
Det betyr at personopplysninger - for eksempel hva som står i vaksinasjonsjournalen - ikke bare mottas av helseinstitusjoner,
men også av Legeforeningen, som ikke har noe med det å gjøre, Veterinærforeningen,
Farmasiforeningen, inkludert veterinærer og farmasøyter.
Myndighetene skjønner det, det er ikke deres sak, i bunn og grunn, myndigheter fra andre EU-land helt opp til WHO.
Og hvis du så ser på IHR , som vil bli forklart senere, og endringene, kan du forestille deg at den
neste pandemien vil være en virkelig game changer.
Så du kan bruke det til å skape represalier som er mye, mye større enn de vi har opplevd den siste tiden.
Akkurat, det ville ha vært oppfølgingsspørsmålet mitt.
Elektronisk vaksinasjonssertifikat, obligatorisk siden det siste nasjonale valget i Østerrike, 30. september 2024.
Du kan ikke avslutte abonnementet der heller.
Ser du allerede en direkte forberedelse på - som du kaller det - fremtidige pandemier eller fremtidige globale helsekriser?
Kan den kategoriseres i en slik strategisk sammenheng?
Hvis du ser på de siste årene, er det tydelig for meg.
Så jeg kan ikke forestille meg hva annet den kan brukes til.
Du sier at det er for statistikk.
Men jeg tror statistikken kunne vært samlet inn på forhånd.
Det er ikke behov for et obligatorisk e-vaksinasjonskort, som er blottet for demokrati.
Og det er virkelig - for å ta opp temaet for arrangementet vårt - en annen form for fratakelse av rettigheter.
Så når det gjelder databeskyttelse, har du nettopp kalt det den gjennomsiktige pasienten.
Og igjen, det er faktisk ingen måte å vri seg ut av klørne på dette systemet.
Så hvis en mRNA-vaksinasjon mot kreft eller en eller annen form for profylakse blir obligatorisk en gang neste år eller når som
helst, vil det samme spillet sannsynligvis starte på nytt igjen.
Du må frykte det, ikke sant?
Absolutt. Så hvis alt dette trer i kraft, må du stå på bakbeina for å komme deg ut av det.
Så det blir mye vanskeligere enn for fem år siden.
I denne sammenhengen vil jeg kanskje stille et annet personlig spørsmål off-record .
Hvordan påvirket det deg personlig som lege?
Jeg mener, du gikk inn i yrket på den tiden med idealistiske ambisjoner, som sikkert alle leger.
Var du desillusjonert på denne tiden, eller hadde det du opplevde også en sterk psykologisk påvirkning på deg?
Vel, jeg må innrømme at det tok meg et år å forstå hva som foregikk.
Jeg var helt idealistisk og trodde på de profesjonelle foreningene.
Jeg trodde på idealismen til kollegene mine og satt foran bordet hver kveld i et år og leste TKB og deretter studiene.
Og jeg tenkte at det ikke finnes noe slikt, det er akkurat det motsatte av hva fagforeningene forteller meg.
Og etter et år var jeg klar og måtte innrømme det for meg selv: Du har vært på feil spor så langt.
Og denne følelsen av maktesløshet - som du sikkert også hadde som lege, det å ikke kunne forsvare deg mot disse vindmøllene
- er noe som mange yrkesgrupper beskrev for oss på den tiden.
Men de fleste fulgte strømmen.
Nå er spørsmålet: Hvordan reagerte kollegene dine fra fagmiljøet på ditt engasjement, at du
posisjonerte deg der som en modig, jeg vil si, dissident ?
Hvilke erfaringer har du gjort deg, både personlig og profesjonelt?
Så vennekretsen min har endret seg fullstendig.
Så jeg kan ikke si at jeg ble utsatt for noen ærekrenkelse, ikke i det hele tatt, når man ser hverandre.
Jeg er fortsatt med i fagforeningen.
Jeg bruker også noe av tiden min på å reise til kongresser.
Så de snakker til meg på en veldig vennlig måte.
Jeg får også positiv oppmuntring, selv fra dem som var tilhengere.
Så faktisk nøytral, eller til og med ganske positiv.
Men, hvordan kan jeg si det, det er et personlig problem for meg at jeg ikke kan takle noen som
vaksinerer hundretusener av mennesker mot deres vilje.
Derfor trakk jeg mine egne konklusjoner og trakk meg litt tilbake fra mine tidligere
vennskap, med ett øye som lo og ett øye som gråt.
For det smilende øyet skyldes at jeg har møtt nye, fantastiske mennesker.
De gamle vennskapene var selvfølgelig verdt noe, og det er synd at det måtte gå så langt.
Vel, fru Tagwerker, tusen takk for disse personlige og svært interessante innblikkene.
Og i den andre delen vil vi helt sikkert høre mye mer om løsningene da. Tusen takk, ja.
Og vi begynner igjen med fru Tagwerker.
Da kan jeg be dem om å komme tilbake til meg.
Så går vi som sagt rett medias in res .
Ut fra dine tidligere beskrivelser - Coronas psykiske og helsemessige problemer og skadene.
Hvordan, om i det hele tatt, kan de kureres, særlig når det gjelder den yngre generasjonen?
Det er et veldig interessant spørsmål.
Det kommer selvsagt an på hvor dyptgripende det var.
Jeg er helt overbevist om at mye kan gjøres godt igjen hos mennesker, så lenge det ikke har skjedd noen fysisk skade.
For mennesket er et ekstremt fleksibelt vesen, ellers ville vi ikke eksistert nå, og vi ville ikke eksistert noe sted i verden.
Så jeg er veldig positiv til det.
Problemet jeg ser, er at vi sakte må bevege oss bort fra alt dette nå, slik at vi kan bevege oss inn i helbredelse.
Og det er behov for ansvar nå.
Så hver og en av oss, enten vi er mediefolk, politikere, leger eller hvem som helst, bør ta
ansvar for oss selv og våre liv og for våre barns liv.
Vi var vant til det ... Så vi vokste opp i en velferdsstat som nå er blitt en barnepikestat.
Og denne barnepikestaten har nå faktisk blitt en autoritær stat.
Og nå er det opp til oss å sette en stopper for det.
Og jeg er helt overbevist om at hvis vi klarer å gjøre dette, vil vi kunne gjøre opp for mye.
Og det er ikke bare politisk, sosialpolitisk eller samfunnsmessig at vi må ta ansvar.
Vi må også ta ansvar for oss selv når det gjelder helse - jeg mener, jeg er lege, jeg kommer til å snakke om helse igjen.
Og jeg er også praktiker, så jeg kommer gjerne med et praktisk eksempel.
Det finnes studier av 1800 terminale kreftpasienter.
Og de falt ut av konvensjonell medisin, så de var ute av terapi - men overvant sykdommen og overlevde.
Og så gikk en lege og undersøkte de 1800, intervjuet dem og prøvde å finne fellesnevnerne.
Og interessant nok var det bare to fysiske aspekter som endret seg til sammen.
Og resten var tankesett .
Og det viktigste er at de har tatt ansvar for seg selv.
Og så klarte de til og med å overvinne kreften.
Det betyr ikke at alle kan gjøre det.
Alle må selvfølgelig selv bestemme hvilken vei de skal gå og hva de skal gjøre.
Men det var kjernen i det.
Så det er det viktigste.
Så man kan si at vi har mot til å helbrede oss selv, til å hjelpe oss selv.
Ja, akkurat.
Det ville selvfølgelig være mer en terapeutisk tilnærming fra et medisinsk synspunkt og selvfølgelig
litt - la oss si - nesten fra et åndelig synspunkt.
Det gjelder nok for alle som er alvorlig syke, at den indre holdningen spiller den største rollen.
Men det handler selvfølgelig også om det politiske rammeverket.
Det er utrolig mye som må endres politisk.
Og først og fremst bør det skapes en skikkelig revurdering og en reell bevissthet om problemet.
Og det er der jeg ser - eller hvordan ser du det - store hindringer.
Eller er inntrykket villedende?
Nei, det er store hindringer, men det forrige temaet spiller inn.
Hver eneste person må stå opp og si: Det er ikke slik det fungerer.
Og det vil ikke fungere på noen annen måte.
Dessverre hører jeg ofte det samme i praksis: Du kan ikke endre noe.
Ja, du kan forandre noe!
Du trenger bare å se deg rundt på menneskene som sitter her,
har allerede endret seg.
Eller hvor mange som sitter her i salen nå.
Det ville ikke ha vært mulig for noen år siden.
Og selv den gang under koronavirusperioden var det noen som gikk til rektorene på skolene og sa: "Her
kommer vaksinasjonsbussen, barnet mitt kan ikke gå der.
Eller at barnet mitt ikke bruker maske.
Og hvis flere og flere og flere og flere og flere gjør dette, så kan man godt få til en endring.
Hvis du følger dette nå som medisinsk fagperson.
Du har sikkert også lagt merke til alle de tingene som nå er blitt avslørt med RKI-protokollene og alle
narrativene som har smuldret opp siden den gang, og såkalte konspirasjonsteorier har vist seg å være sanne.
De som var med den gangen - du nevnte rektoren, men selvfølgelig også en rekke av dine legekolleger, mange av
dem - burde vel egentlig tenke seg om en gang til, bortsett fra at de alle burde skamme seg.
I hvert fall noe sånt som selvkritikk, at man også sier: Ok, der gjorde vi en feil, det må aldri skje igjen!
Jeg kan ikke si noe om Østerrike, men jeg har en følelse av at vi er milevis unna det i Tyskland.
Og ville ikke det, for å gjenta spørsmålet, være den helt nødvendige forutsetningen for at disse
effektene du nettopp nevnte skulle materialisere seg?
Det er sant, men den enkelte må også ha en innvirkning.
Men til syvende og sist vil det ikke fungere hvis den offentlige sfæren av medier og politikk går på tvers og saboterer det.
Hva kan gjøres for å bryte opp dette?
Ja, det var flere spørsmål i ett, for å si det sånn.
Så når det gjelder mine kolleger, ja, det er vanskelig.
De er selvfølgelig i en veldig, veldig vanskelig situasjon.
På den ene siden har de deltatt, kanskje vaksinert seg selv og sine familier og mange andre pasienter, og
er derfor under et enormt, uoverkommelig psykisk press.
Å innrømme dette for deg selv og deretter gå et skritt videre og si det offentlig:
Det var bare tull, det jeg gjorde eller det som skjedde overalt.
Det er vanvittig mye å be om.
Noen gjør det, og jeg synes de er ekstremt modige.
Mange har alltid vært kritiske, men har ikke våget å gjøre det.
Det er det de av og til forteller meg under bordet.
Og i en offentlig setting er det selvfølgelig noe helt annet å opptre på den måten.
Men jeg har en følelse av at den egentlig ikke trenger så mye mer.
Hvem er raskest akkurat nå?
Er vi raskere med vår opplysning, eller er de andre raskere med sine represalier?
Og jo flere vi er, jo fortere vil kanskje mine kolleger våge å gå i riktig retning, og
kanskje også rettssystemet og de andre mediene.
Så det er alltid noe som bobler opp i mediene, som så blir undertrykt igjen - selv om det blir plukket opp mer og mer.
Men som sagt, hver eneste en av oss teller.
Visjonen, hvis vi ønsker å se fremover nå, er hvordan samfunnet, inkludert helsevesenet i
dette tilfellet - du kan ikke skille de to.
Hvordan tror du det vil se ut om fem år, med tanke på selvbestemmelse?
Tror du at en helt annen selvtillit vil ha gjort seg gjeldende innen den tid?
Tror du at denne utviklingen vil være, skal vi si, gunstig, eller er du heller pessimistisk?
Vel, jeg er helt optimistisk.
Det er en slik hype og en slik positiv bølge.
Jeg er helt overbevist om at vi kommer til å være i en helt annen posisjon om fem år, og - hvordan skal jeg si
det - jeg tror vi kommer til å være enda bedre enn før.
For vi er alle klar over hva som faktisk har skjedd, hva som kanskje til og med har skjedd de siste tiårene og århundrene.
Så jeg tror at hvis vi seirer, vil vi få mye større frihet enn vi noen gang har hatt.
Det er min overbevisning.
Dette handler også om frihet fra frykt.
Du snakker også om fryktens politikk, som det må bli slutt på.
Dette har også de foregående foredragsholderne vært inne på.
Også denne beredskapspolitikken, vil jeg si, må nok brytes, selvfølgelig, slik at en annen bevissthet om
selvbestemmelse kan få fotfeste her igjen - antar jeg.
Det er fortsatt aspekter som påvirker deg i arbeidet ditt.
Det har vi ikke tatt opp i dag.
Jeg vil gjerne gå kort inn på dette.
Du snakket også om mikrobiomet tidligere.
Det spiller nok også en rolle i forbindelse med ernæring, med naturlig jordbruk, alt mulig.
Er det noe annet du vil si?
Jeg tror mange i publikum også er interessert.
Ja, selvfølgelig, det er også i forbindelse med de tvungne alternative behandlingsformene som jeg måtte finne for barna mine
- jeg fant ut om dem - i forhold til deres mottakelighet for infeksjoner eller denne ekstreme frykten som de hadde utviklet.
Og så begynte jeg å lete. Hva annet er involvert?
Og så kom jeg selvfølgelig over store ernæringsmangler.
Dette gjelder også for barn som er svært velernærte og får økologisk mat.
Og så begynte jeg med mikrobiomanalyser.
Jeg innså at opp til fire måneders alder uten risiko er mikrobiomforholdene katastrofale.
Så vi blir også trakassert her på dette nivået, vil jeg si.
Og det haster med å bevege seg i en annen retning.
Og det er allerede i endring.
Så det er de solidaritetsbaserte jordbrukssamfunnene som allerede driver et veldig,
veldig positivt og sunt jordbruk for oss igjen.
De må støttes så mye som mulig.
Og forurensningene må fjernes fra miljøet, jeg mener CO2 - vi vet alle at dette er en
forferdelig hype som ikke har noen mening i det hele tatt.
Men de viktige spørsmålene må tas opp:
Glyfosat, det betente temaet;
Hveten med det høyt dyrkede glutenet, som ødelegger mikrobiomet vårt.
Andre miljøgifter, arsenikk og så videre.
Så disse problemene må løses, slik at dette ikke lenger blir en byrde for oss og barna våre.
Nå ser jeg disse byrdene hos de yngste barna.
Det finnes stoffer som det reklameres for i forbindelse med vaksinering, litt på samme måte som i alternativbransjen.
Eliminering av spikeproteiner fra organismen - blant annet - lover å være tilfelle.
Hva synes du personlig om dette?
For eksempel noe som nattokinase og slike ting.
Dette er gode verktøy.
Problemet er at det modifiserte budbringer-RNA-et kan inkorporeres i genomet, og å få det ut derfra?
Jeg tror, ja, en idé dukker alltid opp igjen.
Men om dette vil være overkommelig for alle, gjenstår å se.
I prinsippet kan selve piggene fjernes.
Jeg er overbevist om at situasjonen kan bli bedre.
Med mye tålmodighet kan man få folk til et punkt der de kan helbrede seg selv igjen.
Men problemet er, og dette er selvfølgelig det neste problemet, at de som er alvorlig vaksineskadet eller også
Covid-19-skadet, lang-Covid, hva som helst, går tom for penger.
Akkurat som mange andre er i ferd med å gå tom for penger.
Og jeg ser det relativt ofte.
Jeg har av og til spesielle tilfeller i min praksis som ikke lenger har råd til behandlingene.
Og så blir de møtt av eksperter som gir dem falske rapporter.
Så det er alltid tilfelle!
De blir altså ikke erklært pensjonsberettiget eller uføretrygdet, selv om de er i elendig forfatning.
De anerkjenner ikke funnene som er gjort, fordi de sier: Dette anerkjennes ikke av konvensjonell medisin.
Så de anerkjenner ikke at du kan oppdage spike-protein.
De erkjenner ikke at personen har immunsvikt , det vil si hiv/aids eller lignende.
Det er en katastrofe det som skjer for øyeblikket.
Men ja, du må fortsette, og det skal vi alle gjøre.
Kan man si at i prinsippet - for du nevnte det tidligere - er næringsmiddelindustrien, altså den
industrielle matproduksjonen, preget av lignende strukturer og lobbyvirksomhet som legemiddelindustrien.
At de to faktisk er uatskillelige i dag?
Absolutt, jeg er helt enig.
Og det betyr, hvis du ser det i perspektiv igjen - stikkord Visjon 2030 - at det å bryte opp disse strukturene og
bekjempe lobbyismen som er involvert, sannsynligvis er avgjørende for samfunnets overlevelse, ikke sant?
Absolutt.
Er du enig i det, ja?
Akkurat, ja.
Jeg tror det er akkurat det temaet du har å gjøre med.
Og jeg tror mange seere også er interessert i dette, slik jeg allerede har hørt fra samtaler. Jeg mener, mange mennesker er
desperate fordi de føler seg så maktesløse i møte med disse kartellene , i møte med denne
industrien, som blir mektigere og mektigere på alle områder.
Slik at noe som vaksinasjoner på et tidspunkt også kan skje helt ufrivillig og ubevisst via kostholdet.
Det trenger ikke å handle om flygende insekter eller noe sånt.
Men at du i utgangspunktet får i deg det du ikke bør få i deg, nærmest ufrivillig gjennom kostholdet.
Det er derfor det er en parallell til obligatoriske vaksinasjoner og så videre.
Og dermed igjen et brudd på dette prinsippet om selvbestemmelse.
Det er nok den viktigste forutsetningen av alle, at det blir mer åpenhet i fremtiden, og
at disse organisasjonene også blir brutt opp.
Absolutt, ja.
Så langt er vi allerede kommet?
Mikrobiomet vårt er allerede
... Så vi har faktisk nådd et punkt der vi for øyeblikket bare kan overleve sunt med tilførsel av
næringsstoffer og virkelig aktiv tarmbehandling.
Og dette må vi virkelig få en slutt på.
Så vi trenger definitivt sunn og næringsrik mat igjen.
Og vi må bli kvitt disse miljøgiftene.
Med andre ord, de riktige miljøgiftene som forurenser oss og barna våre.
Og det må folk innse.
Så jeg forteller akkurat disse historiene til alle som kommer til meg med sitt barn med sin 100. infeksjon.
Ellers skal jeg fortelle deg om chemtrails også.
Fordi jeg vil at folk skal innse det.
Og jo flere mennesker, jo flere er vi.
Så jo flere som vet om det. Og de andre er få, eliten.
Og vi må også innse dette.
Ja, bra. Så jeg tror vi definitivt har hørt, la oss si i beskrivelsen, en forsiktig optimisme om at
ting vil forandre seg og forhåpentligvis bli bedre -
- hvis vi fortsetter å utdanne folk, og hver enkelt gir sitt bidrag.
Uansett, tusen takk for kommentarene dine.
Og vi ses senere i paneldiskusjonen, ja.
Kjære seere, flere bidrag fra dette arrangementet i Dornbirn kan allerede sees på HOCH2.TV.
Du finner lenkene under dette programmet.
Vi vil gjerne benytte anledningen til å takke HOCH2.TV for det utmerkede samarbeidet.