"29. marca 2025 je v Kulturhaus Dornbirn potekal dogodek "Svoboda in samoodločba - odgovorni državljan" z
zanimivimi prispevki o pravni državi, suverenosti in denarju.
Dogodek je organizirala Akademija za osebni razvoj Dornbirn.
HOCH2.TV je za vas, dragi gledalci, posnel in zmontiral vse prispevke.
Na portalu Kla.TV danes objavljamo intervju z Dr. Sharon Tagwerker:
"Osebna odgovornost je na dnevnem redu!"
Da, tako kot Erwin, bi rad začel z doktorjem Tagwerkerjem.
Ne samo zaradi Ladies first, ampak tudi zato, ker imaš tako rekoč izvorno pravico iz Bludenza.
Za to ste praktično predestinirani.
Pozdravljeni, gospa Tagwerker, prevzemate mikrofon.
Predvsem se želimo o tem pogovoriti z vami.
Med razpravljavci, ki sodelujejo danes, ste do neke mere tisti, ki imate strokovne izkušnje - z neposrednimi posledicami
tega, kar se je zgodilo takrat, skoraj natanko pred petimi leti.
Pri svojem delu se nenehno srečujete s posledicami pandemije, zlasti za najmlajše člane družbe.
Treba je reči, da tisti, ki so se dejansko najmanj znali braniti.
In tu je vprašanje: kaj lahko o tem poročate?
Ok, pandemija in ukrepi so seveda močno prizadeli otroke in mlade.
Verjetno so bile najbolj očitne psihološke posledice in psihiatrične bolezni, ki so jim sledile.
Na žalost se je do leta 2023 močno povečalo število poskusov samomora in samomorov.
To so tudi številke, ki jih ni mogoče neposredno prebrati, vendar so jih psihiatri, ki so leta
2023 sprožili poziv, dejansko zbrali in objavili.
Natanko tako, število množičnih depresivnih bolezni se je povečalo za pet- do desetkrat.
Prizadetih je bilo 62 odstotkov deklic in 38 odstotkov dečkov. To so analizirali na
Univerzi v Podonavju v Kremsu v šolskih razredih.
In leta 2021 je bil absolutni vrhunec z milijonom otrok, ki so trpeli zaradi duševnih bolezni.
Nasprotno pa je manjkalo 70.000 terapevtskih mest.
Seveda smo to občutili tudi v praksi.
Soočili smo se z dejstvom, da smo morali skrbeti za otroke, ki so imeli psihološke, psihiatrične težave,
in smo morali več mesecev čakati na terapevtsko mesto.
Tako je bila situacija zelo stresna za starše, otroke in tudi za zdravnika.
Še posebej, če niste vajeni dajati psihiatričnih zdravil in se za to ne počutite kompetentni.
Potem pa si začneš domišljati in poskusiš kaj drugega.
Tako mi jo je razkrila druga medicina.
Zato sem se zdaj še bolj posvetila komplementarnim - in glej ga zlomka, tudi to pomaga.
Seveda ne pri zelo hudo bolnih, kjer ste veseli, če lahko posreduje psihiater.
Da, to je tokrat to.
To je vsekakor zelo zaskrbljujoč inventar.
Kaj bi zanimalo mene in zagotovo tudi občinstvo.
Pogosto trdijo, da to nima nobene zveze s krono.
Nekateri za to krivijo učinke cepljenja, čeprav je pri otrocih to verjetno manjša težava.
Drugi pravijo: Da, to so pozni učinki same virusne bolezni.
V kolikšni meri je mogoče razlikovati, kaj ima to opraviti z ukrepi?
V kolikšni meri je to mogoče pripisati temu?
To je seveda zelo težko vprašanje.
Načeloma je to zagotovo večfaktorsko .
Zato ni dvoma, da je protein spike popolnoma patološki in povzroča veliko škode, zlasti v možganih.
Tako cepiva kot Covid-19, tj. zaradi samega virusa.
Psihološke težave pa so seveda povzročali predvsem ukrepi, ki so vključevali izolacijo.
To, da se ne smeš srečati s starimi starši, da ne smeš videti svojih sorodnikov v bolnišnici, je priznan način mučenja.
Zlasti tisti, ki so bili še vedno hudo bolni in jim ni bila omogočena oskrba ob koncu življenja.
Resnično je velika škoda, če takšnih trenutkov ne moreš deliti s svojimi sorodniki.
Ali pa če se vam prva leta odrečejo pri starih starših ali obratno.
Imela sem družine z otroki, ki so "tujci".
Tako gre vsakdo skozi fazo odtujitve in oni so bili odtujeni od svojih starih staršev, in to v veliki meri.
Svojim starim staršem ne dovolijo več, da bi se jim približali.
To je seveda šokantno tako za starše kot za stare starše.
In to se zažge.
In tudi tista leta z masko pred obrazom: to je seveda pomenilo izgubo socializacije za otroke.
In mislim, da, seveda obstajajo številni drugi vzroki za psihološke motnje. [Daniel
Matissek] Predvsem v šolah, tudi v Avstriji so se šole zapirale.
To je imelo verjetno travmatične posledice za cele generacije učencev.
To me je vedno zanimalo - o tem ste že objavljali:
V kolikšni meri so strukturni problemi šolskega sistema v Avstriji morda poslabšali negativni razvoj?
Da, po eni strani imamo popolnoma zastarel šolski sistem, ki se v zadnjih desetletjih sploh ni reformiral.
Ne ustreza več najnovejšemu stanju raziskav možganov.
Poleg tega je med pandemijo veliko razredov zaradi prehoda na digitalizacijo preprosto zaostalo.
Tako niso mogli slediti gradivu.
To je mnoge učence stalo šolske kariere.
Na žalost sem to nekajkrat doživel tudi sam, celo v praksi, kar je zelo tragično.
In da, tega v šolah zelo primanjkuje.
Učenci so torej združeni v en koš.
Učenec 08/15 je pravzaprav odličen učenec, kajne?
In dejstvo, da je zaradi tega 29 odstotkov funkcionalno nepismenih, je pravzaprav
popolna katastrofa za naš šolski sistem.
Z drugimi besedami, 30 odstotkov tistih, ki so končali naš šolski sistem, ne zna brati z razumevanjem.
In to je res neverjetno.
Če poslušate vse to - vključno z vsemi drugimi posledicami, psihološko škodo - potem morate reči, da je vse to
bolj ali manj prešlo na ljudi, ne da bi se lahko branili.
Takrat niso bile okrnjene le pravice otrok, ampak tudi starševske pravice v velikem obsegu.
Nihče se ni mogel braniti pred temi grozljivimi dogodki.
To je dejansko doletelo ljudi.
In ker govorimo tudi o "odgovornih državljanih", je šlo pravzaprav za popolno odvzemanje volilne pravice.
To lahko verjetno potrdite. [Dr.
Tagwerker] Da, absolutno.
Tako niste imeli več nadzora nad svojim telesom.
Zato se morate cepiti in nositi masko.
Zdaj vemo, da so povzročili škodo, tudi otrokom.
Tako imajo otroci, ki so morali v šoli ves čas nositi maske, za nekaj točk nižji IQ kot tisti, ki jih niso nosili.
Morali ste se testirati, prav tako ste morali testirati svojega otroka.
To je bilo zelo težko.
Testirali so tudi otroke s posebnimi potrebami.
Nekateri prizori nasilja so bili nepredstavljivi.
Zato je bilo to zelo travmatično tako za otroke kot za starše.
In seveda, da se otroci lahko cepijo sami od 14. leta dalje - to je bil tako ali tako končni cilj.
Tako se je zgodilo, da je otrok prišel domov:
"Danes je prišel avtobus za cepljenje in mimogrede, zdaj sem cepljen."
To je neverjetno.
Z drugimi besedami, 14-letnik, ki je morda delno polnoleten, vendar zagotovo ne pozna
posledic takšnih odločitev in jih ne more predvideti.
Kar me zanima oziroma kar me je med pripravami šokiralo, je število samomorov, tudi med otroki in mladimi.
V Nemčiji lahko to presojamo le empirično ali po občutku.
Pravzaprav v Nemčiji še vedno ni uradnih, uradno preverjenih statističnih podatkov o številu samomorov.
Človek, celo zvezni statistični urad - seveda pod političnim pritiskom - zavrača
kakršno koli konotacijo s Corono v zvezi s tem.
Tudi če smo novinarji že desetkrat vprašali.
Zdi se, da v Avstriji potekajo raziskave o tem, kajne?
Da, obstajajo raziskave.
Statistične podatke za odrasle si lahko ogledate vsaj neposredno prek statističnega urada Avstrije.
Vendar pa ga je treba obravnavati previdno, saj se nesreče, zastrupitve ali kaj podobnega pojavijo v drugačni statistiki.
Otroci in mladi tega ne vidijo.
To lahko vidite le posredno, če si ogledate statistične podatke o umrljivosti.
Številke, ki sem jih pravkar navedel, izhajajo iz tega poročila, ki sem ga že omenil, "Avstrijskega
združenja za otroško in mladostniško psihiatrijo".
To so objavili leta 2023, ker so bili tudi sami šokirani zaradi povečanja teh številk.
Druga zelo resna posledica, tudi za gospodarsko razsežnost, pa je seveda veliko povečanje bolniškega dopusta, ki se je
zlasti leta 2023 močno povečal - to lahko vidite v tabeli.
Tako bi lahko rekli, da je načeloma celotna družba sistematično zbolela.
Tudi tu se poraja vprašanje, saj se to pogosto postavlja pod vprašaj:
V kolikšni meri bi poudarili delež poškodb zaradi cepiva ali morda tisto, kar se običajno imenuje Long Covid?
Seveda je to težko razlikovati.
Težko je razlikovati.
Spike je nevaren in škodljiv.
Zato menim, da ima cepljenje zelo pomembno vlogo.
V zvezi z otroki pa ne toliko, saj hvala bogu veliko otrok ni imuniziranih.
To pa lahko jasno vidite tudi pri odraslih.
Tako sem bila vajena, da je otrok, pri katerem je morda en družinski član zbolel za kakšno nalezljivo boleznijo.
Zdaj je pogosto bolna celotna družina.
Tako so vsi vedno v postelji, vse do pljučnice, ki ne prizadene le ene osebe, ampak celotno družino.
Pred pandemijo še nikoli nisem doživel česa podobnega.
Po eni strani je seveda stres, ki so mu ljudje izpostavljeni, zelo narasel.
Poleg tega so tu še pomanjkanje hranil in številni drugi razlogi, npr. mikrobiom , ki se zdaj vse bolj uničuje.
Toda če se malo pogovorite z ljudmi, sami pravijo: od cepljenja se je zgodilo to in to.
Mislim, o tem še nisem našel nobene prave statistike, nobene verodostojne statistike.
Tako bi lahko rekli, da gre pravzaprav za napad na zdravstveno integriteto organizma z različnih vidikov.
Najprej z ukrepi, nato s cepljenjem in seveda tudi s splošnim družbenim stresom, ki je verjetno
povzročil, če temu tako rečem, oslabitev imunskega sistema.
Kot ste dejali, je večfaktorska, vendar se kaže v različnih oblikah.
Načeloma se s tem spopadamo še danes.
Danes to ni le problem mlajše generacije, ki je zdaj pet let starejša, ampak seveda celotne družbe.
In zdaj samo vprašanje, ker še vedno obstajajo načrti za takšna cepljenja, vključno z možnimi
cepljenji z mRNA v povezavi z rakom in tako naprej:
Ali se boste pri uradnem organu kaj naučili?
Ali pa gre bolj za to, da vsega tega trenutno ne ponavljamo, ampak morda izpopolnjujemo, da bi to lahko nadaljevali?
Vsekakor.
Tako so kolegi, hvala bogu, začeli dvomiti, vendar nikakor ne s strani javnosti.
Zato je jasno, da je to gonilo naprej.
To smo opazili tudi pri uvedbi e-kartice za cepljenje po volitvah v nacionalni svet.
Zato se temu ne morete izogniti, vsakdo ima svoj cepilni karton, ni pomembno, ali je prazen ali kaj je v njem.
Za zdravnike so trenutno obvezna tri cepljenja.
In če pogledate to in nato spremembo Zakona o zdravilih, odstavek 80 - 2022/23 bi moral
biti spremenjen -, kjer piše nad njim v naslovu:
Splošna uredba o varstvu podatkov je v tem pogledu nadrejena.
To pomeni, da osebnih podatkov - na primer, kaj je v zapisu o cepljenju - ne prejemajo le zdravstvene ustanove, temveč tudi
zdravniško združenje, ki s tem nima nič skupnega, veterinarsko združenje, združenje
farmacevtov, vključno z veterinarji in farmacevti.
Organi razumejo, da se jih to pravzaprav ne tiče, in sicer organi drugih držav članic
EU, vse do Svetovne zdravstvene organizacije.
In če si ogledate IHR , ki bodo pojasnjeni pozneje, spremembe, si lahko predstavljate, da bo
naslednja pandemija resnično spremenila pravila igre.
Zato ga lahko uporabite za ustvarjanje povračilnih ukrepov, ki so veliko, veliko večji
od tistih, ki smo jih doživeli pred kratkim.
Točno tako, to bi bilo moje nadaljnje vprašanje.
Elektronsko potrdilo o cepljenju, obvezno od zadnjih državnozborskih volitev v Avstriji, 30. september 2024.
Tudi tam se ne morete odjaviti.
Ali že vidite neposredne priprave na - kot temu pravite - prihodnje pandemije ali prihodnje svetovne zdravstvene krize?
Ali ga je mogoče uvrstiti v takšen strateški kontekst?
Če pogledamo zadnjih nekaj let, mi je to jasno.
Zato si ne morem predstavljati, za kaj drugega bi ga lahko uporabili.
Pravite, da gre za statistiko.
Vendar menim, da bi lahko statistične podatke zbrali že prej.
Ni potrebe po obveznem e-kartici za cepljenje, ki je brez vsakršne demokracije.
In to je - če se navežem na temo našega dogodka - še ena oblika odvzema volilne pravice.
V zvezi z varstvom podatkov ste ga pravkar poimenovali transparentni pacient.
In še enkrat, iz krempljev tega sistema se pravzaprav ni mogoče izviti.
Če bo cepljenje proti raku z mRNA ali kakšna druga vrsta profilakse postalo obvezno naslednje leto
ali kdaj koli, se bo verjetno ista igra začela znova.
Tega se morate bati, da?
Vsekakor. Če bo vse to začelo veljati, se boste morali postaviti na zadnje noge, da bi se iz tega izvlekli.
Zato bo to veliko težje kot pred petimi leti.
V zvezi s tem bi morda želel zastaviti še eno osebno vprašanje izven zapisnika .
Kako je to vplivalo na vas osebno kot zdravnika?
Mislim, da ste takrat vstopili v poklic z idealističnimi željami, tako kot vsi zdravniki.
Ali ste bili v tem času razočarani ali je imelo to, kar ste doživeli, tudi močan psihološki vpliv na vas?
Moram priznati, da sem potreboval eno leto, da sem ponotranjil, kaj se dogaja.
Bil sem popoln idealist in sem verjel v strokovna združenja.
Verjel sem v idealizem svojih kolegov in leto dni vsak večer sedel pred mizo, bral TKB in nato študije.
In pomislil sem, da nič takega ne obstaja, da je to ravno nasprotno od tega, kar mi govorijo strokovna združenja.
Po enem letu sem bil pripravljen in sem si moral to priznati: Do zdaj si bil na napačni poti.
In ta občutek nemoči - ki ste ga zagotovo imeli tudi vi kot zdravnik, ko se niste mogli braniti pred temi
mlini na veter - je nekaj, kar so nam v tistem času opisovale številne poklicne skupine.
Vendar se jih je večina prepustila toku.
Zdaj pa vprašanje: kako so se vaši kolegi iz strokovnega sveta odzvali na vašo zavezanost, da ste
se tam postavili kot pogumni, rekel bi, disident ?
Kakšne so vaše osebne in poklicne izkušnje?
Moj krog prijateljev se je popolnoma spremenil.
Zato ne morem reči, da sem bil deležen kakšnega obrekovanja, sploh ne, ko se vidimo.
Še vedno sem v strokovnem združenju.
Nekaj časa porabim tudi za potovanja na kongrese.
Zato se z mano pogovarjajo zelo prijazno.
Dobivam tudi pozitivno spodbudo, tudi od tistih, ki so mi sledili.
Torej dejansko nevtralno ali celo pozitivno.
Ampak, kako naj rečem, to je moj osebni problem, da se ne morem ukvarjati z nekom, ki
cepi na stotisoče ljudi proti njihovi volji.
Zato sem prišel do lastnih zaključkov in se nekoliko umaknil iz prejšnjih prijateljstev, z enim očesom v smehu in enim v jok.
Ker sem spoznala čudovite nove ljudi, se mi smejijo oči.
Seveda so bila stara prijateljstva nekaj vredna in škoda, da je moralo priti do tega.
No, gospa Tagwerker, najlepša hvala za ta osebna in zelo zanimiva spoznanja.
V drugem delu bomo zagotovo slišali veliko več o rešitvah. Najlepša hvala, da.
In spet začenjamo z gospo Tagwerker.
Nato jih lahko prosim, da se vrnejo k meni.
Potem, kot sem že rekel, gremo naravnost medias in res .
Glede na vaše prejšnje opise - Coronine duševne in zdravstvene težave ter škoda.
Kako jih je mogoče ozdraviti, če sploh, zlasti pri mlajši generaciji?
To je zelo zanimivo vprašanje.
Seveda je to odvisno od tega, kako globok je bil.
Popolnoma sem prepričan, da je v ljudeh mogoče marsikaj popraviti, če ni bila povzročena fizična škoda.
Ljudje smo namreč izjemno prilagodljiva bitja, sicer nas ne bi bilo ne zdaj ne nikjer na svetu.
Zato sem glede tega zelo pozitivno naravnan.
Problem vidim v tem, da se moramo zdaj počasi odmakniti od vsega tega, da bi se lahko premaknili k zdravljenju.
Zdaj je potrebna odgovornost.
Zato bi moral vsak od nas, pa naj bo medij, politik, zdravnik ali kdor koli drug, prevzeti odgovornost
zase, za svoje življenje in za življenje svojih otrok.
Navajeni smo bili na to ... Tako smo odraščali v državi blaginje, ki je zdaj postala varstvena država.
In ta varstvena država je zdaj dejansko postala avtoritarna država.
Na nas je, da to ustavimo.
In popolnoma sem prepričan, da bomo, če nam bo to uspelo, lahko nadoknadili marsikaj.
Odgovornosti pa ne moremo prevzeti le na političnem, družbenopolitičnem ali socialnem področju.
Prevzeti moramo tudi odgovornost zase v smislu zdravja - sem zdravnik, zato bom spet govoril o zdravju.
Sem tudi praktik, zato vam z veseljem ponudim praktični primer.
Obstajajo študije o 1 800 bolnikih z rakom v terminalnem stadiju.
Izpadli so iz konvencionalne medicine, zato so bili brez terapije - a so bolezen premagali in preživeli.
Nato je zdravnik pregledal vseh 1 800 oseb, z njimi opravil razgovore in poskušal najti skupne imenovalce.
Zanimivo je, da sta se spremenila le dva fizična vidika.
Ostalo je bila miselnost .
In kar je najpomembnejše, prevzeli so odgovornost zase.
In potem so celo premagali raka.
To ne pomeni, da to lahko stori vsak.
Seveda se mora vsak sam odločiti, katero pot bo izbral in kaj bo storil.
Toda to je bilo bistvo.
To je torej vse in konec.
Lahko bi rekli, da imamo pogum, da se ozdravimo, da si pomagamo.
Da, točno tako.
To bi bil seveda bolj terapevtski pristop z medicinskega vidika in seveda tudi nekoliko - recimo -
skoraj z duhovnega vidika, vsekakor dragocena indikacija.
To verjetno velja za vse, ki resno zbolijo, da ima notranja naravnanost največjo vlogo.
Seveda pa gre tudi za politični okvir.
Na političnem področju se mora spremeniti neverjetno veliko.
Najprej bi bilo treba opraviti ustrezno ponovno oceno in se resnično zavedati problema.
In tu vidim - ali kako vi vidite - velike ovire.
Ali pa je vtis zavajajoč?
Ne, obstajajo velike ovire, vendar je v to vključena tudi prejšnja tema.
Vsak posameznik se mora dvigniti in reči: tako ne gre.
Drugače ne bo šlo.
Žal v praksi pogosto slišim isto: ničesar ne morete spremeniti.
Da, nekaj lahko spremenite!
Poglejte le ljudi, ki sedijo tukaj,
so se že spremenile.
Ali koliko jih sedi tukaj v občinstvu.
To še pred nekaj leti ne bi bilo mogoče.
Že takrat, v obdobju koronavirusov, so nekateri šli k ravnatelju šole in rekli: "Prihaja
avtobus za cepljenje, moj otrok ne more iti tja.
Ali pa moj otrok ne nosi maske.
In če bo to počelo vedno več ljudi, lahko zelo dobro povzročite spremembe.
Če to zdaj spremljate kot zdravstveni delavec.
Prepričan sem, da ste opazili tudi vse stvari, ki so bile zdaj razkrite s protokoli RKI, in vse narative ,
ki so se od takrat razblinili in tako imenovane teorije zarote so se izkazale za resnične.
Zagotovo bi morali tisti, ki so takrat sodelovali - omenili ste ravnatelja, seveda pa tudi mnoge vaše kolege zdravnike, veliko jih
je bilo -, razmisliti, poleg tega, da bi jih moralo biti sram.
Vsaj nekaj takega kot samokritika, da si rečeš: Okej, tu smo naredili napako, to se ne sme nikoli več ponoviti!
Ne morem reči za Avstrijo, vendar imam občutek, da smo v Nemčiji daleč od tega.
In ali ne bi bilo to, še enkrat vprašanje, nujno potreben predpogoj za uresničitev teh učinkov, ki ste jih pravkar omenili?
Vse to je res, vendar mora vplivati tudi posameznik.
Toda na koncu ne bo delovala, če jo bo javna sfera medijev in politike prekrižala in sabotirala.
Kaj lahko storimo, da bi to prekinili?
Da, to je bilo tako rekoč več vprašanj v enem.
Kar zadeva moje kolege, je to težko.
Seveda so v zelo težkem položaju.
Po eni strani so sodelovali, morda cepili sebe in svoje družine ter številne druge bolnike, zato
so pod velikim, pretiranim psihološkim pritiskom.
Priznati si to, nato pa narediti še korak dlje in to povedati javno:
To, kar sem storil ali kar se je zgodilo povsod, je bila neumnost.
To je noro veliko.
Nekateri to počnejo in mislim, da so zelo pogumni.
Mnogi so bili vedno kritični, a si tega niso upali storiti.
To mi včasih povedo pod mizo.
V javnem okolju pa je seveda nekaj povsem drugega, če nastopaš na tak način.
Vendar imam občutek, da v resnici ne potrebuje veliko več.
Zdi se mi, kdo je zdaj hitrejši?
Smo hitrejši pri svojem razsvetljenju ali so drugi hitrejši pri svojih povračilnih ukrepih?
In več nas bo, prej si bodo moji kolegi upali iti v pravo smer, pa tudi pravni sistem in drugi mediji.
Tako se v medijih vedno pojavi nekaj, kar se nato spet zatre, čeprav se vedno bolj pojavlja.
Toda kot sem že dejal, vsak od nas šteje.
Vizija, če želimo pogledati naprej, je, kako družba, v tem primeru tudi zdravstveni sistem - ne morete ločiti obeh.
Kako bo po vašem mnenju videti čez pet let glede samoodločbe?
Ali menite, da bo do takrat prevladala povsem drugačna samozavest?
Ali menite, da bo ta razvoj, recimo temu, koristen, ali ste bolj pesimistični?
Jaz sem popolnoma optimističen.
To je tako velik in pozitiven val.
Popolnoma sem prepričan, da bomo čez pet let v povsem drugačnem položaju in - kako naj rečem - mislim, da še boljšem kot prej.
Ker se vsi zavedamo, kaj se je dejansko zgodilo, kaj se je morda celo zgodilo v zadnjih desetletjih in stoletjih.
Zato verjamem, da bomo, če bomo zmagali, imeli veliko več svobode kot doslej.
To je moje prepričanje.
Gre tudi za osvoboditev od strahu.
Govorite tudi o politiki strahu, ki jo je treba odpraviti.
O tem so govorili tudi prejšnji govorniki.
Rekel bi tudi, da je verjetno treba to politiko izrednih razmer tudi prekiniti, da bi se lahko ponovno
uvedla drugačna zavest o samoodločbi - tako domnevam.
Še vedno obstajajo vidiki, ki vplivajo na vaše delo.
Tega danes nismo obravnavali.
To bi rad na kratko predstavil.
Prej ste govorili tudi o mikrobiomu.
To ima verjetno tudi pomembno vlogo v povezavi s prehrano, naravnim kmetovanjem in vsem ostalim.
Ali želite povedati še kaj drugega?
Mislim, da to zanima tudi mnoge v občinstvu.
Da, seveda, to je tudi v okviru prisilnih alternativnih terapij, ki sem jih morala najti za svoje otroke - izvedela
sem zanje - v zvezi z njihovo dovzetnostjo za okužbe ali ekstremnimi strahovi, ki so se pri njih pojavili.
Nato sem se lotil iskanja. Kaj je še povezano s tem?
In potem sem seveda naletel na velike prehranske pomanjkljivosti.
To velja tudi za zelo dobro prehranjene, ekološko hranjene otroke.
Nato sem začel analizirati mikrobiome.
Ugotovila sem, da so do četrtega meseca starosti brez tveganja razmere v mikrobiomu katastrofalne.
Tako smo tudi mi na tej ravni nadlegovani, bi rekel.
Nujno je treba iti v drugo smer.
In to se že spreminja.
Tako so tu solidarnostne kmetijske skupnosti, ki že zdaj zelo pozitivno in zdravo kmetujejo za nas.
Treba jih je čim bolj podpirati.
In onesnaževala je treba odstraniti iz okolja, mislim na CO2 - vsi vemo, da je to strašna puhlica, ki nima nobenega pomena.
Vendar je treba obravnavati pomembna vprašanja:
Glifosat, neprijetna tema;
Pšenica z visoko kultiviranim glutenom, ki uničuje naš mikrobiom.
Druga onesnaževala, arzen in tako naprej.
Zato je treba ta vprašanja rešiti, da ne bodo več bremenila nas in naših otrok.
Zdaj vidim ta bremena pri najmlajših otrocih.
Obstajajo snovi, ki se oglašujejo v povezavi s cepljenjem, nekaj podobnega kot v alternativnem sektorju.
Med drugim se obeta tudi izločitev beljakovin s pikami iz organizma.
Kaj menite o tem vi osebno?
Na primer nekaj, kot je nattokinaza in podobno.
To so dobra orodja.
Težava je v tem, da se spremenjena sporočilna RNK lahko vgradi v genom in da jo je treba od tam odstraniti?
Mislim, da, da, ideja se vedno znova pojavi.
Vendar pa še ni jasno, ali bo to dostopno vsakomur.
Načeloma je mogoče odstraniti same konice.
Prepričan sem, da je razmere mogoče izboljšati.
Z veliko potrpežljivosti lahko ljudi pripeljete do točke, ko se lahko ponovno pozdravijo sami.
Toda problem je, in to je seveda naslednji problem, da tistim, ki so hudo poškodovani zaradi cepljenja ali tudi
zaradi Covid-19, dolgo-Covid, karkoli že, zmanjkuje denarja.
Prav tako kot mnogim drugim zmanjkuje denarja.
In to vidim razmeroma pogosto.
V svoji praksi imam občasno posebne primere, ki si ne morejo več privoščiti terapij.
Nato se soočijo s strokovnjaki, ki jim izdajo lažna poročila.
Tako je vedno!
Zato niso upravičeni do upokojitve ali invalidnosti, čeprav so v slabem stanju.
Ugotovitev ne priznavajo, ker pravijo: Konvencionalna medicina tega ne priznava.
Zato ne priznavajo, da lahko odkrijete beljakovino spike.
Ne prepoznajo, da ima oseba imunsko pomanjkljivost , npr. HIV/aids ali kaj podobnega.
To, kar se trenutno dogaja, je prava katastrofa.
Toda da, nadaljevati morate in vsi bomo nadaljevali.
Ali bi lahko rekli, da so za živilsko industrijo, tj. industrijsko proizvodnjo hrane, načeloma značilne podobne
strukture in lobiranje kot za farmacevtsko industrijo?
Da sta danes dejansko nerazdružljiva?
Absolutno se strinjam, popolnoma.
In to pomeni, da sta razbitje teh struktur in boj proti lobizmu, ki je z njimi povezan, verjetno nujna za preživetje družbe,
če si to še enkrat ogledamo v perspektivi - vizija 2030 , da?
Vsekakor.
Ali se s tem strinjate, da?
Prav, da.
Mislim, da se ukvarjate prav s to temo.
Mislim, da to zanima tudi mnoge gledalce, kot sem že slišal iz pogovorov. Veliko ljudi je obupanih, ker se
počutijo tako nemočne pred temi karteli , pred to industrijo, ki postaja vse močnejša na vseh področjih.
Tako da se lahko na neki točki nekaj, kot je cepljenje, zgodi tudi povsem neprostovoljno in nezavedno prek prehrane.
Ni nujno, da gre za leteče žuželke ali kaj podobnega.
Toda to, česar ne bi smeli vnašati v telo, v bistvu vnašate v telo tako rekoč neprostovoljno s prehrano.
Zato obstaja vzporednica z obveznim cepljenjem itd.
S tem je bilo ponovno kršeno načelo samoodločbe.
Seveda je to verjetno najpomembnejši predpogoj, da bo v prihodnosti več
preglednosti in da bodo te organizacije tudi razbite.
Vsekakor, da.
Torej smo že tako daleč, kajne?
Naš mikrobiom je že
... Tako smo dejansko dosegli točko, ko lahko zdravo preživimo le z oskrbo s hranilnimi
snovmi in resnično aktivnim zdravljenjem črevesja.
In temu moramo res narediti konec.
Zato zagotovo spet potrebujemo zdravo in hranljivo hrano.
Teh onesnaževal se moramo znebiti.
Z drugimi besedami, prava onesnaževala, ki onesnažujejo nas in naše otroke.
Ljudje se morajo tega zavedati.
Prav te zgodbe pripovedujem vsem, ki pridejo k meni z otrokom s 100. okužbo.
Ali pa vam bom povedal tudi o chemtrailih, kajne?
Ker želim, da se ljudje tega zavedajo.
In več kot je ljudi, več nas je.
Torej čim več ljudi ve zanjo. Ostali so redki, elita.
Tega se moramo zavedati tudi mi.
Da, dobro. Mislim, da smo v opisu vsekakor slišali, recimo, previden optimizem, da se
bodo stvari spremenile in, upajmo, izboljšale -
- če bomo še naprej vztrajali in izobraževali ljudi ter če bo vsak posameznik prispeval svoj delež.
Vsekakor se vam zahvaljujem za vaše pripombe.
In se vidimo pozneje na panelni razpravi, da.
Spoštovani gledalci, nadaljnje prispevke s tega dogodka v Dornbirnu si že lahko ogledate na HOCH2.TV.
Povezave najdete v tem programu.
Ob tej priložnosti bi se radi zahvalili HOCH2.TV za odlično sodelovanje.