Da, danas bih vas želio predstaviti čovjeku koji je otkrio lososa kao simbol svog života.
Lososi ne poznaju granice, ne poznaju prepreke i žive i u slanoj i u slatkoj vodi.
On voli plivati protiv struje.
Ovaj čovjek je također uvjeren da se isplati razmišljati i živjeti izvan okvira i, u tom smislu, uvijek očekivati neočekivano.
Drago mi je što mogu poželjeti dobrodošlicu Markusu Bönigu. Dobrodošao na Kla.TV.
Dobro jutro i bonjour. Trenutno sjedim u kafiću u Parizu.
To također donekle objašnjava pozadinsku buku. Izvinjavam se zbog toga.
Ali kad si na putu ovako, ne možeš uvijek organizovati savršene zvučne uslove.
Gospodine Bönig, studirali ste poslovnu administraciju, radili ste za globalne korporacije, a zatim ste,
u svojim srednjim tridesetim godinama, potpuno preokrenuli svoj profesionalni život.
Odlučili ste da svoje talente upotrijebite u službi društvenih problema i društvenih zadataka.
Volite plivati protiv struje.
Jeste li od samog početka bili svjesni da ćete naići na snažan otpor prema nekim od ovih projekata?
Iskreno, ne. Naravno, nije bilo jasno kuda će sve to voditi.
Jednostavno mi je bilo jasno da ne želim slijediti uobičajenu karijeru, zgrtati novac i
tek na kraju života raditi nešto smisleno.
Tražio sam način da ih objedinim.
A za mene je profesor Yunus, koji je izumio mikrokredit, bio jednostavno velika inspiracija.
On je bio katalizator da sve bacim preko broda, jer mislim da je ideja korištenja komercijalnih
sredstava za rješavanje društvenih problema tako sjajna.
Ne samo razmišljati o donacijama, nego zaista razmišljati ekonomski. I to je upravo ono što je važno.
Pod ekonomskim rješenjem mislim ono što je profesor Yunus pokazao i što me je toliko inspirisalo.
U Indiji žene ne mogu dobiti zajmove, sela pate od lihvarskih kamatnih stopa od 40 do 50 posto, a
ljudi su jednostavno zaglavljeni u začaranom krugu.
A ovaj profesor je izumio ono što je poznato kao mikro-zajmovi.
Male količine, posebno usmjerene na žene, za poboljšanje njihove društvene situacije.
Tako je osnovao banku. On posuđuje novac.
On se u početku ponaša ekonomično, ali to čini namjerno suspendujući pravila igre. I to sve mijenja na društvenom planu.
Ova ista logika se također može primijeniti na pandemiju koronavirusa.
Postojao je društveni problem da si morao biti testiran da bi uopće mogao ići na posao, u školu ili na fakultet.
A sada se mora pronaći rješenje. Ne može samo pasti s neba. Mora se nekako finansirati.
I upravo tu na scenu stupa društveni poduzetnik, osmišljavajući rješenje, okupljajući tim i formirajući ga.
I jednostavno djelujući ekonomski, a zatim ga nudeći.
Ovdje postoji test koji također košta novac. Ali rješava društveni problem. I to za vrlo malo novca.
Baš kao što mikrokrediti prirodno naplaćuju kamatu, ali možda šest posto umjesto 50.
I bilo je slično s testom na koronavirus. Zatim su bili dostupni za 1,99 funti, a ne za koga zna kakve iznose.
I na kraju, to je isti mehanizam.
U redu. Kako se nosite s tim samoproglašenim provjeravateljima činjenica, na primjer Volksverpetzer, koji vas jednostavno
etiketiraju kao desničara bez komentara i pokušavaju vas diskreditirati ubitačnim argumentima poput 'lateralnog mislioca'?
Više me ne uznemiravaju jer sam prošao kroz mnogo toga.
Napustio sam Cisco prije 15 godina i početno sam proveo 10 godina radeći u zdravstvenom sektoru s farmaceutima.
I oni su vrlo tužbeni i žale se na sve.
I u tom pogledu sam već odavno prošao kroz svoju vatrenu kušnju i zato bio dobro pripremljen za period koronavirusa sa
svima onima koji se tada uzbude oko tebe i, naravno, odmah te diskredituju i pokušavaju te društveno ubiti.
Nekako mi to jednostavno klizi s mene. Uopće me ne smeta.
Naprotiv, smatram velikom čašću kada se igrači poput Psirama i t-online i Tagesschau na tome naporno trude.
Da nisu, ono što radim bilo bi neučinkovito.
U redu. Da, kao što ste upravo ukratko spomenuli, doživjeli ste mnogo protivljenja tokom pandemije koronavirusa.
Prije svega, zato što ste tada ponudili alternative testovima na koronavirus u ordinacijama.
I, naravno, optuženi ste za profiterstvo na pandemiji. Kako to vidite iz današnje perspektive?
Sve što mogu reći je da smo se trebali boriti još jače, još brže, još više.
Nevjerovatno je šta smo sve podnosili toliko dugo. Ipak, postigli smo mnogo.
Uspjeli smo ispuniti nekoliko miliona testnih certifikata.
Uspjeli smo pomoći stotinama hiljada korisnika.
Mogu samo reći da si učinio upravo pravu stvar. I rizik se dobro isplatio.
Već sam to spomenuo u našoj preliminarnoj raspravi. Imao sam 341 krivičnu optužbu nad glavom.
To može uzrokovati pomalo nemiran san.
I ni u jednom slučaju nije došlo do sudskog ročišta.
Na kraju su ih svi dobri advokati otpustili.
Dakle, ovdje si zaista morao imati hrabrosti u najistinskijem smislu te riječi i izdržati to ne znajući kako će se završiti.
Neki su se probudili u zatvoru. Imao sam sreće što sam to izbjegao.
Već ste to spomenuli.
t-online je također rastavio tvoje aktivnosti, s "čovjek potpuno poludi" ili "potpuno besplatno".
A t-online je napisao: "Bönig otvoreno u videu navodi da je sjedište premješteno u inozemstvo kako
bi vlastima bilo teže pokrenuti kazneni progon."
t-online zatim pita: "Ali zašto to želi postići kada, prema njegovim vlastitim izjavama, ne radi ništa ilegalno?"
A onda ste tada odgovorili: "Pokazalo se da politički motivisano sudstvo može postati vrlo kreativno."
Možete li malo pojasniti tu izjavu?
Apsolutno. Na kraju krajeva, nije bitno jeste li nešto pogrešno uradili, nego hoće li se
nešto pronaći. A ako je riječ o poreznom zakonu.
Al Capone nije osuđen za svoja ubistva, već je na kraju osuđen za utaju poreza.
I upravo u tome je opasnost. Liječnik učini nešto dobro i probudi se u zatvoru; isto se tako lako moglo dogoditi i meni.
Razlika je možda u tome što smo bili zaista pedantni u osiguravanju da stvari budu apsolutno
besprijekorne, čak i ako se nalaze u sivoj zoni.
Pa, nikada nismo tvrdili ništa što nije istina.
Zaista smo govorili istinu bez milosti.
Rekli smo da, na primjer, ne može se isključiti da neko može imati alergijsku reakciju na sastojak
vakcine protiv koronavirusa. To je nešto što se može reći.
To možda neće impresionirati drugu stranu, ali nije osnov za pravni postupak.
I to je možda zaista smjer kojeg smo se uvijek držali, da nismo ranjivi u onome što možemo učiniti.
Ali znamo da će ljudi to ionako pokušati.
A moji uzori su jednostavno bile nizozemske organizacije koje su tokom pandemije koronavirusa
zatvorile naše račune i imale veoma uzbudljivu strukturu.
Fondacija u kombinaciji s društvom s ograničenom odgovornošću, tako da je fondacija efektivno generalni
direktor društva s ograničenom odgovornošću. To je nešto što zaista postoji samo u Nizozemskoj.
Jednostavno sam naučio kako to rade loši momci i sagradio konstrukciju baš takvu.
I onda je malo teže tužiti nekoga u Nizozemskoj nego u Njemačkoj. To se događa mnogo rjeđe. I upravo je to bio cilj.
U redu. Da, i rekao bih da smo počeli s koronavirusom, ali se također suočavate s mnogim, mnogim drugim problemima.
Dakle, kada odete na web stranicu Freiheitskanzlei, vidite teme kao što su "Corona kompenzacija", "Porez na nekretnine
ekspres", "Blokator ratne službe", "Blokator doprinosa" i tako dalje, "Blokator vakcinacije protiv ospica".
Šta još postoji? Kakva druga iznenađenja Markus Bönig priprema?
Pa, zanimljivo je da smo primijetili da je sva državna proizvoljnost u konačnici pravne prirode.
To znači da, ako se želimo braniti, trebamo neku vrstu oružja masovnog uništenja na pravnom nivou, kako bi se hiljade, desetine
hiljada, stotine hiljada mogle braniti bez potrebe za advokatom.
Kad bih samo ovo imao tokom pandemije koronavirusa! Stotine hiljada nas bi se mogle boriti!
I upravo je to naš pristup. Rješavamo sve slučajeve u kojima se država proizvoljno miješa u prava građana i
rješavamo ih putem automatizirane web stranice, chat funkcija, umjetne inteligencije i svega ostalog što možemo.
A sada smo razvili nova rješenja koja uvijek rade istu stvar:
Oni osnažuju građane da se brane od proizvoljne države, i to čine vrlo jednostavnim
sredstvima, jednostavnim poput vraćanja Amazon paketa.
Jednostavno rečeno, to je ono što radimo.
A sada ovo radimo u svim vrstama područja.
Radimo konkretno na porezu na imovinu, koji je neustavan. "Porez na imovinu ekspres".
Izgradili smo rješenje za zaustavljanje plaćanja naknada za emitovanje, "zaustavljač naknada za emitovanje", "blokator vojne
službe", kako bismo razvili prigovor savjesti uz podršku AI.
Dakle, sjajne stvari: "ukidanje kazni" i, da tako kažem, preokretanje ovog jadnog odgoja u saobraćaju.
Nevjerovatno je da smo mi šefovi u ringu, a stalno nas neko komanduje i osjećamo se kao da
praktično stalno pravimo greške u autu. To nije potrebno.
I mi gradimo mnogo više ovakvih rješenja.
Imamo najmanje još deset u pripremi koji čekaju na izgradnju.
U redu. Ukratko ste spomenuli u našoj preliminarnoj raspravi da će se digitalno generalno okupljanje
uskoro održati, 3. septembra, ako sam dobro razumio.
Šta ljudi mogu očekivati od toga?
Ono što sam upravo opisao su konkretna, praktična rješenja koja naglašavaju važnost ne samo
općeg prigovaranja, nego i stvarnog djelovanja.
Ali ovo su samo mala rješenja. Imamo temeljni problem.
Imamo demokraciju koja se samo tako zove i praktično ostavlja građane u kutu kao malu djecu. Zovem je infantilnom demokracijom.
I želimo se kretati prema suverenoj demokratiji. A to zahtijeva tehnologiju.
Oni su tu već dugo vremena. A sada smo ih sve skupili i sastavili.
Aplikacija Demokracija s prijateljima demokratije, da uradi upravo ono što bismo svi željeli:
da budemo direktno pitani i direktno odlučujemo.
I uzeli smo primjer od Vikinga s Thingom . Svi se jednostavno okupe na jednom mjestu.
To je pomalo teško sa 84 miliona. I zato to radimo digitalno.
I to se zove digitalna plenarna sesija.
Svi na jednom mjestu. Jedan glas svakog mjeseca.
Nema peticije, nema ankete, ništa slično tome.
Umjesto toga, sam šef se sastaje sa svima uključenima, donose odluku i komuniciraju je političarima u obliku odluke građana.
To je ono što slijedi sada. Bit će osnovano 3. septembra.
A zatim, uz Bundestag i Bundesrat, postojat će digitalna plenarna skupština, koja će
jednostavno biti tu i ostati tu kao institucija građana.
U redu.
Postoji još jedan Bönigov projekat: Ambasadori slobode.
U vašem biltenu pišete: "Mreža ambasadora slobode je mnogo više od same distributivne strukture."
Uspostavljamo sistem za necenzurisanu javnu komunikaciju.
Struktura koja nam omogućava da svaku važnu poruku donesemo direktno u domaćinstva,
bez filtera, bez čuvara kapija, bez okvira.
Želite li dodati nekoliko riječi o ovome?
Apsolutno. To je najveća uska grla. Bivamo cenzurirani.
Nismo na putu ka takvom svijetu, već smo tamo odavno stigli.
Drže nas unazad u pogledu dometa i tako dalje.
I zato moramo dospjeti do domova ljudi direktno, bez cenzure. U Njemačkoj to znači 41 milion ljudi.
Da bismo to uradili, potrebno nam je tačno 8.200 ljudi koji će svakom poštanskom sandučetu podijeliti po 5.000 letaka.
To je dovoljno da se dosegne cijela populacija.
I to nam je potrebno i u pogledu demokratskih pitanja, tj. našeg mjesečnog digitalnog plenarnog
sastanka, i u pogledu rješenja koja smo razvili.
I zato imamo Freedom Ambasadora, koji se registruje kod nas, osigurava svoju poštansku oblast i
također zarađuje novac od svih ovih legalnih rješenja.
Naime, 10 posto prihoda koji ostvarimo u njegovoj poštanskoj oblasti pripada njemu kao zahvala.
I tako se ekonomska pitanja mogu kombinovati sa volonterskim radom.
I to je možda također poveznica s društvenim poduzetništvom: ne oslanjate se samo na to da ljudi rade sve to zato što su tako
dobri, nego zato što vide individualne koristi i prednosti za sebe, što je sasvim legitimno. Tako mi ljudi funkcioniramo.
I istovremeno iz toga proizlazi nešto dobro.
Zato je ovaj ambasador slobode toliko važan. I dostupan je za sva naša rješenja.
I isto važi i za prijatelje demokratije.
Mogu to biti iste osobe. Mogu to biti i drugi.
Svi koji žele nešto poduzeti potiču se da se registruju na jednoj od dvije web stranice, freiheitskanzlei.de
ili freundederdemokratie.org. I da se uključe.
A onda prestani da se žališ i samo to uradi.
Pa, rekao bih da nefiltrirane vijesti trebaju biti dostupne javnosti.
Nažalost, trenutno je suprotno slučaj s našim masovnim medijima, koji se obično predstavljaju kao
propagandna mašina ili kao neka vrsta samoproglašenog vladara.
Po vašem mišljenju, koje grupe i pojedinci oblikuju današnji medijski pejzaž?
To nije mnogo. Rekao bih da je oko deset ljudi.
Ako ih imate u džepu, imate javno mnijenje u džepu. Javni emiteri, naravno.
Dnevni informativni program je i dalje vrlo važan.
Ali to su također tradicionalne medijske kompanije: Springer, Bauer i kako se već sve to zove.
To je vrlo malo ljudi. I to nije ništa novo.
Čak i još 1960-ih, pametni ljudi su shvatili da je ideja slobodne štampe iluzija. Uvijek je bila.
Ovo su profitno orijentisane kompanije, koje naravno nisu neutralne.
Ako želimo nešto neutralno, moramo pronaći druge načine.
Apsolutno nam je potrebna raznolikost i alternativni mediji koji nisu pod kontrolom jedne korporacije.
A ovo može potom rezultirati uravnoteženim informativnim pejzažom.
Zato je ono što ovdje radite vi i ono što rade mnogi drugi alternativni mediji koji su osnovani
toliko važno. Odlično, upravo je to ono što je potrebno.
I ne možemo se nadati da će se velike korporacije ikada sabrati i djelovati u interesu građana.
Oni djeluju u interesu svojih oglašivačkih klijenata i moćnih ljudi koji im daju novac.
Još jedno pitanje, gospodine Bönig.
Na svojoj početnoj stranici također otvoreno govoriš o svojoj vjeri.
Kao dijete pobožne pastorske porodice, u početku si stavio svoju vjeru na čekanje, kako pišeš.
A onda, nakon dvije saobraćajne nesreće, došao si do zaključka da bi možda želio živjeti
svoj život malo svjesnije s Bogom u budućnosti.
Je li to također donekle pokretačka snaga iza projekata kojima se danas bavite, za slobodno, humanije društvo?
Definitivno. To je pozadina.
To je slika čovječanstva. A moja slika čovječanstva je vrlo jednostavna.
Stvoreni smo na Božju sliku. Stvoreni smo s slobodnom voljom. I to je nešto vrlo posebno.
A to znači da smo slobodni birati između dobrih i loših stvari.
I upravo je tu dobrovoljnu prirodu gospodin Lauterbach na kraju naglasio.
Na kraju će svako odlučiti dobrovoljno. Svako to mora razumjeti.
Mi nismo žrtve ničega što nas ovdje vodi.
Mi možemo svjesno odlučiti što želimo ili ne želimo. Tako nas je Bog stvorio.
I ta dva saobraćajna nesrećna slučaja koja sam tada doživio zaista su bili pozivi na buđenje, jednostavno
su mi govorili da sve dobre stvari dolaze u trojkama.
Već si doživio dvije teške saobraćajne nesreće i izašao iz njih neozlijeđen.
Znaš gdje visi čekić. Zato nemoj pretjerivati, nemoj previše izazivati sreću.
I to su bili okidači kad sam imao 19 godina.
I od tada sam postojan, kroz cijeli svoj život.
I naravno, to također pomaže da se opušteno prebrodite ovo razdoblje koronavirusa, jer si
jednostavno kažete da na kraju sve mora stati pred Boga.
A ako neko ovdje želi da me uhapsi zato što sam se borio za slobodu, pa nek' bude.
Tako se zaista duboko opustiš kad u to uložiš svu svoju nadu. I upravo se tako osjećam.
Mogu izdržati sve ove napade na tako duboko opušten način.
Potpuno sam svjestan da postoje neki koji bijesne i pjene na usta jer je ono što radimo užasno.
Generirali smo 70.000 pritužbi na program i pokrenuli 30.000 sudskih postupaka pred
upravnim sudovima u vezi s naknadom za emitovanje.
Spasili smo stotine hiljada od igle.
Pa, to je prilično loše kad zapravo želiš suprotno.
I informativna emisija je postupila u skladu s tim.
Istraživački novinari su me pet puta napali, doslovno pjenušajući na usta, pokušavajući me
razdirati. Ja sam potpuno opušten zbog toga.
Moj advokat je upravo rekao da si jedan od rijetkih kod kojih je svaki oblik izvještavanja sjajan.
Bilo da te razdiru ili hvale, sve to pomaže.
U redu.
Gospodine Bönig, hvala vam puno na zanimljivom razgovoru.
Želim tebi, tvojoj porodici i svim tvojim pristalicama snagu i hrabrost u svemu na čemu radiš.
I mislim da je važno da jednostavno budemo svjetlo u ovom svijetu zajedno.
Kao što ste već spomenuli: donosimo svjetlo u tamu.
Hvala vam puno. Sve najbolje.
Hvala.