Da, danas bih vam želio predstaviti čovjeka koji je otkrio lososa kao simbol svog života.
Lososi ne poznaju granice, ne poznaju prepreke i žive i u slanoj i u slatkoj vodi.
On voli plivati protiv struje.
Ovaj čovjek je također uvjeren da se isplati razmišljati i živjeti izvan okvira te u tom smislu uvijek očekivati neočekivano.
Drago mi je što mogu poželjeti dobrodošlicu Markusu Bönigu. Dobrodošao na Kla.TV.
Dobro jutro i bonjour. Trenutno sjedim u kafiću u Parizu.
To također donekle objašnjava pozadinsku buku. Ispričavam se zbog toga.
Ali kad si na putu ovako, ne možeš uvijek organizirati savršene zvučne uvjete.
Gospodine Bönig, studirali ste poslovnu administraciju, radili ste za globalne korporacije, a zatim ste u svojim srednjim
tridesetima potpuno preokrenuli svoj profesionalni život.
Odlučili ste svoje talente usmjeriti na rješavanje društvenih problema i društvenih zadataka.
Volite plivati protiv struje.
Jeste li od samog početka bili svjesni da ćete naići na snažan otpor prema nekim od ovih projekata?
Iskreno, ne. Naravno, nije bilo jasno kamo bi sve to vodilo.
Jednostavno mi je bilo jasno da ne želim slijediti uobičajenu karijeru, zgrtati novac i
tek na kraju života raditi nešto smisleno.
Tražio sam način da ih objedinim.
A za mene je profesor Yunus, koji je izumio mikrokredit, bio jednostavno velika inspiracija.
On je bio katalizator da sve bacim preko broda, jer mislim da je ideja korištenja komercijalnih
sredstava za rješavanje društvenih problema tako sjajna.
Ne samo razmišljati o donacijama, nego zaista razmišljati ekonomski. I to je upravo ono što je važno.
Pod ekonomskim rješenjem mislim ono što je profesor Yunus pokazao i što me je toliko nadahnulo.
U Indiji žene ne mogu dobiti zajmove, sela pate od lihvarskih kamatnih stopa od 40 do 50 posto, a
ljudi su jednostavno zaglavljeni u začaranom krugu.
I ovaj je profesor izumio ono što su poznati kao mikro zajmovi.
Male količine, posebno usmjerene na žene, za poboljšanje njihove društvene situacije.
Dakle, osnovao je banku. On posuđuje novac.
On se u početku ponaša ekonomično, ali to čini namjernim suspenziranjem pravila igre. I to društveno mijenja sve.
Ova ista logika može se također primijeniti na pandemiju koronavirusa.
Postojao je društveni problem da si morao biti testiran da bi uopće mogao ići na posao, u školu ili na fakultet.
A sada se mora pronaći rješenje. Ne može samo pasti s neba. Mora se nekako financirati.
I upravo tu na scenu stupa društveni poduzetnik, osmišljavajući rješenje, okupljajući tim i formirajući ga.
I jednostavno djelujući ekonomski, a zatim ga nudeći.
Ovdje postoji test koji također košta novac. Ali rješava društveni problem. I to za vrlo malo novca.
Baš kao što mikro-zajmovi prirodno naplaćuju kamatu, ali možda šest posto umjesto 50.
I bilo je slično s testom na koronavirus. Zatim su bili dostupni za 1,99 funti, a ne za tko zna kakve iznose.
I na kraju je to isti mehanizam.
U redu. Kako se nosite s tim samoprozvanim provjeravateljima činjenica, na primjer Volksverpetzer, koji vas jednostavno
etiketiraju kao desničare bez komentara i pokušavaju vas diskreditirati ubojitim argumentima poput 'lateralnog mislioca'?
Više me ne smetaju jer sam prošao puno.
Napustio sam Cisco prije 15 godina i početno sam deset godina radio u zdravstvenom sektoru s farmaceutima.
I oni su vrlo tužbeni i žale se na sve.
I u tom pogledu sam davno prošao kroz svoju vatrenu kušnju i stoga bio dobro pripremljen za razdoblje koronavirusa sa
svima onima koji se tada uzbune zbog tebe i, naravno, odmah te diskreditiraju i pokušavaju te društveno ubiti.
Nekako mi to jednostavno klizi s mene. Uopće me ne smeta.
Naprotiv, smatram velikom čašću kada se igrači poput Psirama te t-online i Tagesschau investigativno trude oko toga.
Da nisu, ono što radim bilo bi neučinkovito.
U redu. Da, kao što ste upravo ukratko spomenuli, iskusili ste mnogo protivljenja tijekom pandemije koronavirusa.
Prije svega, zato što ste tada ponudili alternative stacionarnim testovima na koronavirus.
I, naravno, optuženi ste za profiterstvo na pandemiji. Kako to gledate iz današnje perspektive?
Sve što mogu reći jest da smo se trebali boriti još jače, još brže, još više.
Nevjerojatno je što smo sve tako dugo trpjeli. Ipak smo postigli mnogo.
Uspjeli smo ispuniti nekoliko milijuna potvrda o testiranju.
Uspjeli smo pomoći stotinama tisuća korisnika.
Mogu samo reći da si učinio upravo pravu stvar. I rizik se dobro isplatio.
Već sam to spomenuo u našoj preliminarnoj raspravi. Imao sam 341 kaznenu optužbu nad glavom.
To može uzrokovati pomalo nemiran san.
I ni u jednom slučaju nije došlo do sudskog ročišta.
Na kraju su ih svi dobri odvjetnici otpustili.
Dakle, ovdje si stvarno morao imati hrabrosti u najistinskijem smislu te riječi i izdržati to ne znajući kako će ispasti.
Neki su se probudili u zatvoru. Imao sam sreće što sam to izbjegao.
Već ste to spomenuli.
t-online je također rastavio tvoje aktivnosti, s "čovjek potpuno poludi" ili "potpuno besplatno".
A t-online je napisao: "Bönig otvoreno u videu navodi da je sjedište premješteno u inozemstvo kako
bi vlastima bilo teže pokrenuti kazneni progon."
t-online zatim pita: "Ali zašto to želi postići kad, prema vlastitim izjavama, ne radi ništa nezakonito?"
A onda ste tada odgovorili: "Pokazalo se da politički motivirano sudstvo može postati vrlo kreativno."
Možete li malo pojasniti tu izjavu?
Apsolutno. U konačnici nije bitno jeste li nešto pogriješili, nego hoće li se nešto pronaći. A ako je riječ o poreznom zakonu.
Al Capone nije bio osuđen za svoja ubojstva, nego je na kraju osuđen za utaju poreza.
I upravo je to opasnost. Liječnik učini nešto dobro i probudi se u zatvoru; isto se tako lako moglo dogoditi i meni.
Razlika je možda u tome što smo bili zaista pedantni u osiguravanju da sve bude
apsolutno točno, čak i ako se radi o sivoj zoni.
Pa, nikada nismo tvrdili ništa što nije istina.
Stvarno smo govorili istinu bez milosti.
Rekli smo da, na primjer, ne može se isključiti da netko može imati alergijsku reakciju na sastojak
cjepiva protiv koronavirusa. To je nešto što se može reći.
To možda neće impresionirati drugu stranu, ali nije razlog za pokretanje pravnog postupka.
I to je možda zapravo smjer kojeg smo se uvijek držali, da nismo ranjivi u onome što možemo učiniti.
Ali znamo da će ljudi to ionako pokušati.
A moji uzori bile su jednostavno nizozemske organizacije koje su tijekom pandemije koronavirusa
zatvorile naše račune i imale vrlo uzbudljivu strukturu.
Fondacija kombinirana s društvom s ograničenom odgovornošću, tako da je fondacija zapravo izvršni direktor društva s ograničenom
odgovornošću. To je nešto što zaista postoji samo u Nizozemskoj.
Jednostavno sam naučio kako to rade negativci i sagradio konstrukciju točno takvu.
I onda je malo teže tužiti nekoga u Nizozemskoj nego u Njemačkoj. To se događa mnogo rjeđe. I upravo je to bio cilj.
U redu. Da, i rekao bih da smo počeli s koronavirusom, ali se također bavite mnogim, mnogim drugim pitanjima.
Dakle, kada posjetite web-stranicu Freiheitskanzlei, vidite teme poput "Naknada za koronavirus", "Porez na nekretnine
ekspres", "Blokator ratne službe", "Blokator doprinosa" i tako dalje, "Blokator cijepljenja protiv ospica".
Što još ima? Kakva druga iznenađenja Markus Bönig priprema?
Pa, zanimljivo je da smo primijetili da je sva proizvoljnost države u konačnici pravne prirode.
To znači da ako se želimo obraniti, trebamo neku vrstu oružja masovnog djelovanja na pravnoj razini kako bi se tisuće, desetke
tisuća, stotine tisuća mogle obraniti bez potrebe za odvjetnikom.
Kad sam samo ovo imao tijekom pandemije koronavirusa! Stotine tisuća nas su se mogle boriti!
I upravo je to naš pristup. Rješavamo sve slučajeve u kojima se država proizvoljno miješa u prava građana i to
činimo putem automatizirane web stranice, chat funkcija, umjetne inteligencije i svega ostalog što možemo.
A sada smo razvili nova rješenja koja uvijek rade istu stvar:
Oni osnažuju građane da se brane od proizvoljne države, i to čine vrlo jednostavnim
sredstvima, jednostavnim poput vraćanja Amazon paketa.
Jednostavno rečeno, to je ono što radimo.
A sada to radimo u svim vrstama područja.
Radimo konkretno na porezu na imovinu, koji je neustavan. "Porez na imovinu ekspres".
Izgradili smo rješenje za zaustavljanje plaćanja koncesijske pristojbe, "zaustavljač koncesijske pristojbe",
"blokator vojne službe", kako bismo izgradili prigovor savjesti uz podršku umjetne inteligencije.
Dakle, to su sjajne stvari: "ukidanje kazni" i, da tako kažem, preokretanje ovog jadnog prometnog obrazovanja.
Nevjerojatno je da smo mi gazde u ringu, a stalno nas neko gazi i osjećamo se kao da
gotovo stalno griješimo u autu. To nije potrebno.
I gradimo još mnogo ovakvih rješenja.
Imamo barem još deset u pripremi, čekaju na izgradnju.
U redu. Ukratko ste spomenuli u našoj preliminarnoj raspravi da će se digitalna glavna skupština
uskoro održati, 3. rujna, ako sam dobro razumio.
Što ljudi mogu očekivati od toga?
Ono što sam upravo opisao su konkretna, praktična rješenja koja naglašavaju važnost ne samo
općeg prigovaranja, nego i stvarnog djelovanja.
Ali ovo su samo mala rješenja. Imamo temeljni problem.
Imamo demokraciju koja se samo tako zove i praktički ostavlja građane u kutu poput
male djece. Zovem je infantilnom demokracijom.
I želimo se kretati prema suverenoj demokraciji. A to zahtijeva tehnologiju.
Oni su tu već dugo vremena. A sada smo ih sve skupili i sastavili.
Aplikacija Demokracija s prijateljima demokracije, da bismo radili upravo ono što bismo svi
željeli: da budemo izravno pitani i izravno odlučujemo.
I uzeli smo poticaj od Vikinga s Thingom . Svi se jednostavno okupe na jednom mjestu.
To je pomalo teško s 84 milijuna. I zato to radimo digitalno.
I to se zove digitalna plenarna sjednica.
Svi na jednom mjestu. Jedan glas svakog mjeseca.
Nema peticije, nema ankete, ništa slično tome.
Umjesto toga, sam šef se sastaje sa svima uključenima, donose odluku i komuniciraju je političarima u obliku odluke građana.
To je ono što slijedi sada. Bit će osnovano 3. rujna.
A zatim, uz Bundestag i Bundesrat, postojat će digitalna plenarna skupština, koja će
jednostavno biti tu i ostati tu kao institucija građana.
U redu.
Postoji još jedan Bönigov projekt: Ambasadori slobode.
U vašem biltenu pišete: "Mreža ambasadora slobode mnogo je više od same distribucijske strukture."
Uspostavljamo sustav za necenzuriranu javnu komunikaciju.
Struktura koja nam omogućuje da svaku važnu poruku donesemo izravno u domaćinstva, bez
filtara, bez čuvara pristupa, bez uokvirivanja.
Želite li dodati nekoliko riječi o ovome?
Apsolutno. To je najveća uska grla. Bivamo cenzurirani.
Nismo na putu prema takvom svijetu, već smo ondje odavno stigli.
Drže nas unazad u pogledu dometa i slično.
I zato moramo dosegnuti domove ljudi izravno, bez cenzure. U Njemačkoj to znači 41 milijun ljudi.
Da bismo to učinili, trebamo točno 8.200 ljudi koji će svakome poštanskom sandučiću podijeliti po 5.000 letaka.
To je dovoljno da se dosegne cijela populacija.
I to nam je potrebno i u pogledu demokratskih pitanja, tj. našeg mjesečnog digitalnog plenarnog
sastanka, i u pogledu rješenja koja smo razvili.
I zato imamo Freedom Ambasadora, koji se registrira kod nas, osigurava svoju poštansku područje i
također zarađuje novac od svih tih pravnih rješenja.
Naime, 10 posto prihoda koji ostvarimo u njegovoj poštanskoj oblasti pripada njemu kao zahvala.
I tako se ekonomska pitanja mogu kombinirati s volonterskim radom.
I to je možda također poveznica s društvenim poduzetništvom: ne oslanjate se samo na to da ljudi rade sve to zato što su tako
dobri, nego zato što u tome vide pojedinačne koristi i prednosti za sebe, što je sasvim legitimno. Tako mi ljudi funkcioniramo.
I istovremeno iz toga proizlazi nešto dobro.
Zato je ovaj ambasador slobode toliko važan. I dostupan je za sva naša rješenja.
I isto vrijedi za prijatelje demokracije.
Mogu biti iste osobe. Mogu biti i drugi.
Svi koji žele nešto učiniti potiču se da se registriraju na jednoj od dviju internetskih stranica, freiheitskanzlei.de
ili freundederdemokratie.org, i da se uključe.
A onda prestani kukati i samo to učini.
Pa, rekao bih da nefiltrirane vijesti trebaju biti dostupne javnosti.
Nažalost, trenutno je suprotno slučaj s našim masovnim medijima, koji se obično predstavljaju kao
propagandne mašinerije ili kao budući vladari negdje.
Po vašem mišljenju, koje skupine i pojedinci oblikuju današnji medijski krajolik?
To nije mnogo. Rekao bih da je oko deset ljudi.
Ako ih imate u džepu, imate javno mnijenje u džepu. Javni emiteri, naravno.
Dnevni informativni program je i dalje vrlo važan.
Ali to su također tradicionalne medijske tvrtke: Springer, Bauer i kako god se već zovu.
To je vrlo malo ljudi. I to nije ništa novo.
Čak i još 1960-ih inteligentni ljudi su shvatili da je ideja slobodnog tiska iluzija. Uvijek je bila.
Ovo su profitno orijentirane tvrtke, koje naravno nisu neutralne.
Ako želimo nešto neutralno, moramo pronaći druge načine.
Apsolutno nam je potrebna raznolikost i alternativni mediji koji nisu pod kontrolom jedne korporacije.
A to bi potom moglo rezultirati uravnoteženim informacijskim krajolikom.
Zato je ono što ovdje radite vi i što rade mnogi drugi alternativni mediji koji su osnovani toliko
važno. Sjajno, upravo je to ono što je potrebno.
I ne možemo se nadati da će se velike korporacije ikada sabrati i djelovati u interesu građana.
Djeluju u interesu svojih oglašivačkih klijenata i moćnih ljudi koji im daju novac.
Još jedno pitanje, gospodine Bönig.
Na svojoj početnoj stranici također otvoreno govoriš o svojoj vjeri.
Kao dijete pobožne pastorske obitelji, u početku si stavio svoju vjeru na čekanje, kako pišeš.
I onda, nakon dvije prometne nesreće, došao si do zaključka da bi u budućnosti možda
želio živjeti svoj život malo svjesnije s Bogom.
Je li to također donekle pokretačka snaga iza projekata kojima se danas bavite, za slobodno, humanije društvo?
Definitivno. To je pozadina.
To je slika čovječanstva. A moja slika čovječanstva je vrlo jednostavna.
Stvoreni smo na Božju sliku. Stvoreni smo s slobodnom voljom. I to je nešto vrlo posebno.
A to znači da smo slobodni birati između dobrih i loših stvari.
I upravo je tu dobrovoljnu prirodu gospodin Lauterbach na kraju naglasio.
Na kraju će svatko odlučiti dobrovoljno. To mora biti jasno svima.
Mi nismo žrtve ničega što nas ovdje vodi.
Možemo svjesno odlučiti što želimo ili ne želimo. Tako nas je Bog stvorio.
I ta dva prometna nesreća koja sam tada doživio doista su mi bila poziv na buđenje, jednostavno
mi govoreći da sve dobre stvari dolaze u trojkama.
Već si doživio dvije teške prometne nesreće i izašao iz njih neozlijeđen.
Znaš gdje visi čekić. Zato nemoj pretjerivati, nemoj previše riskirati.
I to su bili okidači kad sam imao 19 godina.
I od tada sam postojan, tijekom cijelog svog života.
I naravno, to također pomaže da se opušteno prebrodite ovo razdoblje koronavirusa, jer si
jednostavno kažete da na kraju sve mora proći kroz Boga.
A ako netko ovdje želi uhititi mene zato što sam se borio za slobodu, pa nek' bude.
Tako se doista duboko opustiš kad u to uložiš svu svoju nadu. I upravo se tako osjećam.
Mogu podnijeti sve ove napade na tako duboko opušten način.
Potpuno sam svjestan da postoje neki koji bijesne i pjene na usta jer je ono što radimo užasno.
Generirali smo 70.000 pritužbi na program i pokrenuli 30.000 sudskih postupaka pred upravnim
sudovima u vezi s pristojbom za radiodifuznu licencu.
Spasili smo stotine tisuća od igle.
Pa, to je prilično loše kad zapravo želiš suprotno.
I informativna emisija je postupila u skladu s tim.
Istraživački novinari su me pet puta napali, doslovno pjenući na usta, pokušavajući me
razdirati. Ja sam potpuno opušten zbog toga.
Moj odvjetnik je upravo rekao da ste jedan od rijetkih kojima je bilo kakvo izvještavanje briljantno.
Bilo da te razdiru ili hvale, sve to pomaže.
U redu.
Gospodine Bönig, hvala vam puno na zanimljivom razgovoru.
Želim vama, vašoj obitelji i svim vašim pristašama snagu i hrabrost u svemu čemu težite.
I mislim da je važno da jednostavno budemo svjetlo u ovom svijetu zajedno.
Kao što ste već spomenuli: donosimo svjetlo u tamu.
Puno vam hvala. Sve najbolje.
Hvala.