I Tyskland betragtes den føderale forfatningsdomstol generelt som "forfatningens vogter" og bør være
uafhængig og neutral som et organ for magtadskillelse.
Som et uafhængigt, korrigerende organ skal det begrænse statens magt og sikre, at lovgivningen ikke er i strid med grundloven.
Udnævnelsen af tre nye medlemmer til den højeste tyske domstol skabte bølger i juli.
Professorerne Frauke Brosius-Gersdorf, Ann-Katrin Kaufhold og Günter Spinner blev foreslået som kandidater.
Valget af dommere i Forbundsdagen er dog blevet udskudt indtil videre.
Det skyldtes ophedede diskussioner i medierne og på de sociale netværk.
Striden drejede sig om Prof. Dr. Frauke Brosius-Gersdorf og hendes holdning til at ændre abortloven, hendes støtte
til obligatoriske coronavaccinationer og et forbud mod AfD.
Nu er beskyldningerne om plagiat mod hende også blevet underbygget.
Den 7. august 2020 meddelte Brosius-Gersdorf, at hun trak sit kandidatur tilbage.
Mens kandidat Brosius-Gersdorfs holdninger skabte kontrovers, ser der ud til at være
enighed om kandidaten Prof. Dr. Günter Spinner.
Den juridiske forsker Prof. Dr. Ann-Katrin Kaufhold er ikke særlig kendt i offentligheden.
Ligesom Brosius-Gersdorf skal hun vælges til Forbundsforfatningsdomstolens 2. senat.
Dens ansvarsområder omfatter partipolitiske spørgsmål.
Det er interessant, da begge kvinder har udtalt sig til fordel for et forbud mod AfD.
To kandidater, der ville stemme for et AfD-forbud i BVG, er et bevis på manglende neutralitet.
Begge kvinder kommer fra det retsteoretiske felt, dvs. de er akademikere uden juridisk praksis.
Hendes embedsperiode bliver på 12 år.
Efter Brosius-Gersdorfs tilbagetrækning er den offentlige interesse nu rettet mod professor Ann-Katrin Kaufhold.
Hun var medlem af ekspertkommissionen for folkeafstemningen "Deutsche Wohnen & Co. eksproprierer".
I sit lovforslag mener sidstnævnte, at ekspropriation og socialisering af boligejendomme er legitimt.
På Ludwig Maximilian University of Munich (LMU) leder Kaufhold en forskningsgruppe om klimapolitik og
beskæftiger sig med den tilhørende sociale omorganisering.
"Vi er nødt til at ændre kurs på alle samfundsområder, hvis vi vil afværge de værste konsekvenser
af klimaforandringerne", sagde hun i et foredrag.
Og på LMU's hjemmeside siger hun: "Hvis vi taler om en transformation af samfundet som helhed, og det er det, der er
brug for, så er vi nødt til at justere på alle parametre.
Og det påvirker institutioner lige så meget som enkeltpersoner.
Vi er nødt til at bryde med rutinerne og finde en anden måde at arbejde sammen på i alle sektorer.
"Parlamenterne er for langsomme til effektivt at implementere klimamål, fordi de har brug for bred offentlig accept.
For eksempel foreslår den, at klimabeskyttelsesforanstaltninger skal kontrolleres af domstole og
centralbanker, som den anser for at være uafhængige.
Det ville gøre det lettere at få upopulære tiltag igennem.
Hun ved udmærket godt, hvad hun kræver, for hun beskriver selv domstolene og centralbankerne
som havende "kun svag demokratisk legitimitet".
Det chokerende her er ikke kun Kaufholds mærkelige forståelse af demokrati, men også hendes ukritiske holdning til
centralbanker og manglen på kritisk debat om selve klimamålet.
Det er indlysende, at deres engagement er i strid med "Adfærdskodeks for dommere ved den føderale forfatningsdomstol".
Der står nemlig citat: "3. Rettens medlemmer skal udøve deres hverv med uafhængighed og upartiskhed uden hensyn til
personlige, sociale eller politiske interesser eller forhold.
I al deres adfærd skal de sikre, at der ikke er nogen tvivl om, at deres officielle adfærd er neutral over for
sociale, politiske, religiøse eller ideologiske grupper."
Alligevel klynger partierne sig indædt til kandidater som Brosius-Gersdorf og Kaufhold.
Det viser, hvilken retning politikken bør gå i.
Og det er ligegyldigt, hvilket parti der sidder i regering.
Retningen er helt klar: Implementeringen af 2030-dagsordenen og de socioøkologiske forandringer er målet.
Professor Kaufholds engagement i "Initiative for a State Capable of Acting" viser også, at hun støtter denne retning.
Der blev udviklet reformforslag til en statsreform, som næsten ingen har hørt om endnu,
men som allerede er ved at blive implementeret.
Det officielle mål med dette initiativ er at "opløse statens blokader og selvblokader" for
at "genvinde folks tabte tillid til staten".
I sidste ende er målet at omstrukturere samfundet i overensstemmelse med Agenda 2030 til en
digitaliseret, centraliseret overvågningsstat, der ikke viger tilbage for ekspropriation.
Det er meningen, at de nye forfatningsdommere skal sikre denne omorganisering juridisk.
Det er derfor vigtigt også at undersøge alle andre kandidater.
"Folkets tillid til staten" gik tabt, ikke mindst på grund af forfatningsdommere som Stephan Harbarth.
Tidligere beslutninger, som f.eks. indskrænkningen af de grundlæggende rettigheder under coronapandemien, sår tvivl om
den føderale forfatningsdomstols uafhængige kontrolfunktion.
I programmet "Die Akte Harbarth" kunne Kla.TV bevise hans tvivlsomme forbindelser.
Kære seere, lad jer ikke vildlede!
Find ud af mere om målene i 2030-dagsordenen og baggrunden for de påståede menneskeskabte klimaforandringer.