Vācijā Federālā Konstitucionālā tiesa parasti tiek uzskatīta par "konstitūcijas sargsuni", un tai kā varas
dalīšanas institūcijai jābūt neatkarīgai un neitrālai.
Tā ir neatkarīga koriģējoša iestāde, kuras uzdevums ir ierobežot valsts varu un nodrošināt,
lai tiesību akti nebūtu pretrunā ar Pamatlikumu.
Jūlijā Vācijas augstākajā tiesā tika iecelti trīs jauni locekļi.
Par kandidātiem tika izvirzīti profesori Frauke Brosius-Gersdorf, Ann-Katrin Kaufhold un Günter Spinner.
Tomēr Bundestāga tiesnešu vēlēšanas pagaidām ir atliktas.
To izraisīja karstās diskusijas plašsaziņas līdzekļos un sociālajos tīklos.
Strīda centrā bija profesore Dr. Frauke Brosius-Gersdorf un viņas nostāja attiecībā uz abortu likuma izmaiņām, viņas atbalsts
obligātai vakcinācijai pret koronavīrusu un AfD aizliegums.
Tagad arī apsūdzības plaģiātismā pret viņu ir pamatotas.
2020. gada 7. augustā Brosius-Gersdorf paziņoja, ka atsauc savu kandidatūru.
Kamēr kandidāta Brosiusa-Gersdorfa nostāja izraisīja strīdus, par kandidātu Prof. Dr. Ginteru Špineru, šķiet, valda vienprātība.
Tiesību zinātniece, profesore Dr. Anna Katrīna Kaufholda (Ann-Katrin Kaufhold) sabiedrībai ir maz zināma.
Tāpat kā Brosius-Gersdorfu, arī viņu paredzēts ievēlēt Federālās Konstitucionālās tiesas 2. Senātā.
Tās pienākumos ietilpst arī politiski politiskie jautājumi.
Tas ir interesanti, jo abas sievietes ir izteikušās par AfD aizliegšanu.
Divi kandidāti, kas balsotu par AfD aizliegumu BVG, liecina par neitralitātes trūkumu.
Abas sievietes nāk no tiesību teorijas jomas, t.i., viņas ir akadēmiķes bez tiesu prakses.
Viņas pilnvaru termiņš būtu 12 gadi.
Pēc Brosiusa-Gersdorfa izstāšanās no amata sabiedrības interese tagad ir pievērsta profesorei Annai Katrīnai Kaufholdai.
Viņa bija referenduma "Deutsche Wohnen & Co. ekspropriate" ekspertu komisijas locekle.
Likumdošanas priekšlikumā tā uzskata, ka dzīvojamā īpašuma ekspropriācija un socializācija ir likumīga.
Minhenes Ludviga Maksimiliāna Universitātē (LMU) Kaufholds vada klimata politikas pētniecības grupu un
nodarbojas ar ar to saistīto sociālo reorganizāciju.
"Mums ir jāmaina kurss visās sabiedrības jomās, ja vēlamies novērst vissmagākās klimata pārmaiņu sekas," viņa teica lekcijā.
Un LMU mājaslapā viņa raksta: "Ja mēs runājam par sabiedrības pārveidošanu kopumā, un tas ir tas, kas
ir nepieciešams, tad mums ir jāgriež visas skrūves.
Un tas ietekmē iestādes tikpat lielā mērā kā privātpersonas.
Mums ir jāpārtrauc ierastās tradīcijas un jāatrod cits veids, kā visām nozarēm sadarboties.
"Parlamenti ir pārāk lēni, lai efektīvi īstenotu mērķus klimata jomā, jo tiem nepieciešams plašs sabiedrības atbalsts.
Piemēram, tā ierosina, lai klimata aizsardzības pasākumus kontrolētu tiesas un
centrālās bankas, kuras tā uzskata par neatkarīgām.
Tas atvieglotu nepopulāru pasākumu virzīšanu.
Viņa ļoti labi zina, ko pieprasa, jo pati raksturo tiesas un centrālās bankas kā iestādes ar "vāju demokrātisko leģitimitāti".
Šokējoša ir ne tikai Kaufoldas kundzes dīvainā izpratne par demokrātiju, bet arī viņas nekritiskā attieksme pret centrālajām
bankām un kritisku diskusiju trūkums par pašu klimata mērķi.
Ir acīmredzams, ka viņu apņemšanās ir pretrunā ar "Federālās Konstitucionālās tiesas tiesnešu rīcības kodeksu".
Jo tajā ir teikts, citēju: "3. Tiesas locekļi savu amatu pilda neatkarīgi un objektīvi, bez aizspriedumiem attiecībā uz
personīgām, sociālām vai politiskām interesēm vai attiecībām.
Visā savā rīcībā viņi nodrošina, lai nerastos šaubas par viņu oficiālās rīcības neitralitāti attiecībā uz
sociālām, politiskām, reliģiskām vai ideoloģiskām grupām."
Tomēr partijas dedzīgi turas pie tādiem kandidātiem kā Brosius-Gersdorfs un Kaufholds.
Tas parāda virzienu, kurā politikai būtu jāvirzās.
Un nav svarīgi, kura partija pašlaik ir valdībā.
Virziens ir pilnīgi skaidrs: mērķis ir īstenot programmu 2030. gadam un sociāli ekoloģiskās pārmaiņas.
Arī profesores Kaufoldas iesaistīšanās "Iniciatīvā par rīcībspējīgu valsti" liecina, ka viņa atbalsta šo virzienu.
Tur tika izstrādāti priekšlikumi valsts reformai, par kuriem gandrīz neviens vēl nav dzirdējis, bet kuri jau tiek īstenoti.
Šīs iniciatīvas oficiālais mērķis ir "likvidēt valsts blokādes un pašblokādes", lai "atgūtu cilvēku zaudēto uzticību valstij".
Galu galā mērķis ir pārstrukturēt sabiedrību saskaņā ar programmu 2030. gadam par digitalizētu, centralizētu
uzraudzības valsti, kas nevairās no ekspropriācijas.
Jaunajiem konstitucionālajiem tiesnešiem ir juridiski jānodrošina šī reorganizācija.
Tāpēc ir svarīgi rūpīgi pārbaudīt arī visus pārējos kandidātus.
"Tautas uzticība valstij" tika zaudēta ne tikai tādu konstitucionālo tiesnešu kā Stefans Harbarts dēļ.
Pagātnē pieņemtie lēmumi, piemēram, pamattiesību ierobežošana koronavīrusa pandēmijas laikā, liek apšaubīt Federālās
Konstitucionālās tiesas neatkarīgo uzraudzības funkciju.
Raidījumā "Die Akte Harbarth" Kla.TV izdevās pierādīt viņa apšaubāmos sakarus.
Dārgie skatītāji, neļaujiet sevi maldināt!
Uzziniet vairāk par programmas 2030. gadam mērķiem un iespējamo cilvēka izraisīto klimata pārmaiņu kontekstu.