I Tyskland blir den føderale forfatningsdomstolen generelt sett på som "grunnlovens vokter", og den skal
være uavhengig og nøytral som et organ for maktfordeling.
Som et uavhengig, korrigerende organ skal det begrense statens makt og sørge for at lovgivningen ikke strider mot Grunnloven.
Utnevnelsen av tre nye medlemmer til Tysklands høyeste domstol skapte bølger i juli.
Professorene Frauke Brosius-Gersdorf, Ann-Katrin Kaufhold og Günter Spinner ble foreslått som kandidater.
Valget av dommere i Forbundsdagen er imidlertid utsatt inntil videre.
Årsaken var opphetede diskusjoner i media og på sosiale medier.
Striden dreide seg om professor Dr. Frauke Brosius-Gersdorf og hennes holdning til endring av abortloven, hennes
støtte til obligatorisk koronavaksinasjon og forbud mot AfD.
Nå er også plagiatbeskyldningene mot henne underbygget.
Den 7. august 2020 kunngjorde Brosius-Gersdorf at hun trakk sitt kandidatur.
Mens kandidat Brosius-Gersdorfs standpunkter skapte kontrovers, ser det ut til å være
enighet om kandidaten Prof. Dr. Günter Spinner.
Juristen Prof. Dr. Ann-Katrin Kaufhold er lite kjent i offentligheten.
I likhet med Brosius-Gersdorf skal hun velges inn i det andre senatet i den føderale forfatningsdomstolen.
Dets ansvarsområder omfatter også partipolitiske spørsmål.
Dette er interessant, ettersom begge kvinnene har tatt til orde for å forby AfD.
To kandidater som vil stemme for et AfD-forbud i BVG, vitner om manglende nøytralitet.
Begge kvinnene kommer fra det rettsteoretiske feltet, det vil si at de er akademikere uten juridisk praksis.
Hennes funksjonstid vil være 12 år.
Etter at Brosius-Gersdorf trakk seg, er det nå professor Ann-Katrin Kaufhold som står i fokus for offentligheten.
Hun var medlem av ekspertutvalget for folkeavstemningen "Deutsche Wohnen & Co. eksproprierer".
I sitt lovforslag mener sistnevnte at ekspropriasjon og sosialisering av boligeiendom er legitimt.
Ved Ludwig-Maximilians-Universität München (LMU) leder Kaufhold en forskningsgruppe for klimapolitikk og
arbeider med den tilhørende sosiale omorganiseringen.
"Vi må endre kurs på alle samfunnsområder hvis vi vil avverge de verste konsekvensene av klimaendringene", sa hun i et foredrag.
Og på LMUs nettsider sier hun: "Hvis vi snakker om en transformasjon av samfunnet som helhet, og det
er det som trengs, så må vi skru på alle skruene.
Og dette påvirker institusjoner like mye som enkeltpersoner.
Vi må bryte med rutinene og finne en annen måte å samarbeide på for alle sektorer.
"Parlamentene er for trege til å implementere klimamålene på en effektiv måte, fordi de trenger bred folkelig aksept.
De foreslår for eksempel at klimatiltakene skal kontrolleres av domstoler og sentralbanker, som de mener er uavhengige.
Dette vil gjøre det lettere å få gjennom upopulære tiltak.
Hun vet utmerket godt hva hun krever, ettersom hun selv beskriver domstolene og
sentralbankene som "svakt demokratisk legitimerte".
Det sjokkerende her er ikke bare Kaufholds underlige demokratiforståelse, men også hennes ukritiske holdning til
sentralbankene og mangelen på kritisk debatt om selve klimamålet.
Det er åpenbart at deres engasjement er i strid med "Code of Conduct for Judges of the Federal Constitutional Court".
Det står nemlig sitat: "3. Rettens medlemmer skal utøve sitt verv med uavhengighet og upartiskhet, uten hensyn til
personlige, sosiale eller politiske interesser eller forhold.
I all sin opptreden skal de sørge for at det ikke hersker tvil om nøytraliteten i deres offisielle opptreden overfor
sosiale, politiske, religiøse eller ideologiske grupper."
Likevel klamrer partiene seg til kandidater som Brosius-Gersdorf og Kaufhold.
Dette viser i hvilken retning politikken bør gå.
Og det spiller ingen rolle hvilket parti som for øyeblikket sitter i regjering.
Retningen er helt klar: Gjennomføringen av 2030-agendaen og sosio-økologiske endringer er målet.
Professor Kaufholds engasjement i "Initiativ for en handlekraftig stat" viser også at hun støtter denne retningen.
Der ble det utviklet reformforslag til en statsreform som knapt noen har hørt om ennå, men
som allerede er i ferd med å bli gjennomført.
Det offisielle målet med dette initiativet er å "oppløse statens blokader og selvblokader"
for å "gjenvinne folks tapte tillit til staten".
I siste instans er målet å omstrukturere samfunnet i tråd med Agenda 2030 til en digitalisert, sentralisert
overvåkingsstat som ikke går av veien for ekspropriasjon.
De nye grunnlovsdommerne skal sikre denne omorganiseringen juridisk.
Det er derfor viktig å granske alle andre kandidater også.
"Folkets tillit til staten" gikk tapt, ikke minst på grunn av grunnlovsdommere som Stephan Harbarth.
Tidligere avgjørelser, som innskrenkningen av grunnleggende rettigheter under koronapandemien, sår tvil om den
føderale forfatningsdomstolens uavhengige kontrollfunksjon.
I programmet "Die Akte Harbarth" kunne Kla.TV påvise hans tvilsomme forbindelser.
Kjære seere, la dere ikke villede!
Finn ut mer om målene i 2030-agendaen og bakgrunnen for de påståtte menneskeskapte klimaendringene.