"Dragi roditelji i staratelji," ovim riječima počinje primjer pisma roditeljima iz srednje škole na temu digitalizacije:
"... mi smo jedna od oko 130 pilot škola koje su stekle iskustvo s digitalnim udžbenicima.
S jedne strane, učenici su mogli fleksibilno raditi i steći digitalne vještine.
S druge strane, napredak digitalnih medija – npr. sve veća upotreba umjetne inteligencije poput ChatGPT-a
ili jednostavna distribucija domaćih zadataka putem AirDropa ili e-pošte – doveo je do novih izazova.
... Posebno sve više osjećamo da poštena procjena učeničkih postignuća, sticanje znanja i vještina kroz
samostalan rad, koncentrirano učenje i učenje u okruženju bez ometanja i distrakcija više nisu zajamčeni.
Iz tog razloga je potrebna hitna akcija...
Čini se da dolazi do promjene u razmišljanju o upotrebi tableta i pametnih telefona na školskim časovima.
Eksperiment korištenja digitalnih medija u učionici je očito propao širom svijeta.
Opasni nedostaci digitalizacije duga
Prema saopćenju za javnost Saveza za humanu edukaciju početkom 2025. godine, 75 stručnjaka uputilo je apel
saveznoj vladi, predstavljajući trezvenu procjenu situacije.
Oni snažno upozoravaju da se ne nastavi fokusirati na digitalizaciju u obrazovnom sistemu!
Uspjeh u školi u osnovnim kompetencijama čitanja, pisanja i aritmetike dramatično opada, a
minimalni obrazovni standardi više se ne ispunjavaju.
Pod utjecajem društvenih mreža komunikacija i društveno ponašanje se mijenjaju – što je naučno dokazano.
Istovremeno, djeca i mladi sve više pate od psihološkog stresa, kao što su problemi s
koncentracijom, anksioznost, depresija i usamljenost.
Postoje slučajevi u kojima su petogodišnji dječaci ovisni o nasilnoj pornografiji, a
sedmogodišnje djevojčice već pate od anoreksije.
Zavisnost je već toliko velika da se djeca osjećaju golo bez svojih mobilnih telefona na časovima fizičkog odgoja.
Trežna opaska: to je "medijska droga" koja na kraju dovodi do uništenja društvenog života, baš kao i svaka druga droga.
U Njemačkoj jedno od četvero djece u četvrtom razredu ne može pravilno čitati i pisati,
prema rezultatima međunarodne IGLU studije.
Digitalno napredne zemlje s tehničkom prednošću, kao što su Australija, Južna Koreja i Tajland, također su pretrpjele poraze.
Tehnička oprema u školama treba ponovo biti zbrinuta, prema neurobiologinji Teuchert-Noodt.
Ali će njihova digitalizirana djeca biti etiketirana kao nosioci naočala – 90 posto u Južnoj Koreji –
ovisnici i psihosocijalno onesposobljeni za ostatak života.
U izvještaju DLF Kontroversa pedijatar iz regije Ruhr čak je govorio o autističnim osobinama kod
djece koja pretjerano koriste pametne telefone.
Dakle, hoće li kreatori obrazovne politike, direktori škola i nastavnici, koji su glasno tražili
digitalno širenje, sada morati progutati gorku pilulu?
Čak i prema ažuriranom UNESCO-ovom izvještaju o obrazovanju, 79 obrazovnih sistema, uključujući zemlje poput
Švedske, Španije, Finske, Latvije, Danske i 20 američkih saveznih država, sada nazaduju.
Samo u 2024. godini, 24 zemlje u Evropi i Sjevernoj Americi uvele su zabranu pametnih telefona!
Mobilni telefoni su zabranjeni u školama u Francuskoj od 2010. godine, u Italiji od 2007.
godine, a od 2024. godine i u obrazovne svrhe.
U nekim drugim zemljama nema izričite zabrane, ali postoje snažne preporuke za
ograničavanje upotrebe pametnih telefona i drugih uređaja.
Danski ministar Tesfaye je tvrdio da djeca više ne bi trebala biti "kuňski kunovi u digitalnom eksperimentu".
Da li je sada na pomolu veliko preispitivanje?
U ovom trenutku bi se moglo pomisliti da se nazire nešto poput globalnog preokreta u vezi s digitalnim aplikacijama u školama.
Međutim, suprotstavljanje šteti koja je već nanesena zabranom mobilnih telefona jedva da će to
nadoknaditi, proturječi profesorica Teuchert-Noodt.
Iako su djeca od šest do deset godina u našem društvu već opremljena mobilnim telefonima i tabletima, gotovo
je nemoguće spriječiti raširenu pandemiju anksioznosti, depresije, socijalne izolacije i teškoća u učenju.
To je kao sa cigaretama, drogama ili jakim alkoholom – umjesto da se uklone s polica, na pakete se stavljaju
upozoravajuće oznake ili se osnivaju linije za pomoć ovisnicima.
Ali one koji su već ovisni ova upozorenja više ne smetaju – da kažemo otvoreno – oni samo žele svoju dozu.
Isto važi i za digitalne droge kada maloljetnici prijete svojim roditeljima samoubistvom ili
ubistvom zato što su im oduzeti digitalni uređaji!
Sada kada su dvije ili tri generacije već doslovno oglupljene i lišene svojih intelektualnih sposobnosti i
sloboda, nije li vrijeme da se pokrene veliki preokret?
Šta je tačno navelo zemlje da ograniče konzumaciju digitalnih medija u školama?
Hoće li upozorenja stručnjaka i opasnosti na koje Kla.TV godinama upozorava u brojnim programima konačno biti shvaćena ozbiljno?
Jesu li ministarstva obrazovanja došla k sebi?
Ne dajte se prevariti!
Na kraju 2024. godine njemačka savezna vlada je postavila smjer za škole s Digitalnim paktom 2.0:
Do 2030. godine trebalo bi biti još više širokopojasnog interneta, tableta i pametnih telefona svuda – uprkos naučnim
saznanjima o izuzetno negativnim efektima digitalnih uređaja.
Evo zanimljivog zapažanja koje je 1956. godine iznio psiholog Albert Biderman.
U svom takozvanom "diagramu prisile" naveo je uspješne metode kontrole uma koje bi se mogle koristiti za reprogramiranje
nevoljnih ratnih zarobljenika u poslušne suradnike.
Poduzete su nehumane mjere, a zatim su, kako bi umirili ljude, oni bili iznova umirivani i ostavljeni na miru.
Zar se ista stvar ne dešava sada u globalnom obrazovnom sistemu?
Očekuje se da će utjecaj AI početi djelovati u sve mlađim dobnim skupinama.
Iako svi znaju da AI nije nepogrešiv i nije toliko inteligentan koliko se često tvrdi, studentima se sve
više uči da prihvate odgovore generirane od strane AI.
Kako se AI sve više uvodi u obrazovanje, postoji zabrinutost da buduće generacije možda neće imati sposobnost za
dublje intelektualne vježbe, oslanjajući se na algoritme umjesto na vlastite analitičke vještine.
Uostalom, oni ne uče da razumiju temeljne procese ili koncepte odgovora vještačke inteligencije.
Neurobiologinja Teuchert-Noodt iznosi oštru opasku u tom pogledu:
"Danas 90 posto mladih provodi više od šest sati dnevno na svojim pametnim telefonima.
Ako uskoro ostanu samo psihopati koji šeću okolo, to će dovesti do ukidanja demokratije.
Polako napredujuća glupost i poslušnost autoritetu idu ruku pod ruku.
Kada se ljudi posvete digitalnim medijima, rizikuju da izgube sebe.
Ako on već izlaže svoje dijete medijima, to dijete je izgubljeno.
Pa kako možemo riješiti ove izuzetno kritične opasnosti za mlađe generacije?
Nastaviti bez kritičkog preispitivanja prihvatati sve što odluče savezna vlada i ministarstva obrazovanja, i na
kraju kupovati pametne telefone i tablete i za kućnu upotrebu?
Ili bismo trebali slijediti primjer tehnološke elite, koja svojoj djeci zabranjuje pristup digitalnim medijima?
U kalifornijskoj Silicijskoj dolini, domu tehnološke industrije vrijedne više milijardi dolara i mnogih velikih igrača poput
Applea, Googlea, Amazona, Facebooka i drugih, mlade se namjerno šalje u škole gdje se koriste crne
table, olovke i papir umjesto tableta i ChatGPT-a.
"Ideja da aplikacija na iPadu može naučiti moju djecu bolje čitati ili računati je apsurdna," kaže
Alan Eagle, bivši menadžer za komunikacije u Googleu.