"Mīļie vecāki un aizbildņi," - šādi ir sākumvārdi kādas ģimnāzijas paraugvēstules vecākiem par digitalizāciju:
"... kā viena no aptuveni 130 pilotskolām esam guvuši pieredzi ar digitālajām mācību grāmatām.
No vienas puses, skolēni varēja strādāt elastīgi un apgūt digitālās prasmes.
No otras puses, digitālo plašsaziņas līdzekļu turpmāka attīstība, piemēram, arvien plašāka mākslīgā intelekta izmantošana,
piemēram, ChatGPT, vai vienkārša mājasdarbu izplatīšana, izmantojot AirDrop vai e-pastu, ir radījusi jaunus izaicinājumus.
... Jo īpaši mēs uzskatām, ka arvien biežāk vairs netiek garantēta taisnīga skolēnu snieguma novērtēšana,
zināšanu un prasmju apguve, veicot patstāvīgu darbu, koncentrēta mācīšanās un mācību atmosfēra, kas novērš traucējumus.
Tādēļ ir steidzami jārīkojas...".
Šķiet, ka ir mainījusies domāšana par "planšetdatoriem un viedtālruņiem klasē".
Eksperiments "digitālie plašsaziņas līdzekļi klasē" visā pasaulē ir acīmredzami izgāzies.
Skolu digitalizācijas bīstamie trūkumi
Saskaņā ar "Alianses par humānu izglītību" preses relīzi 2025. gada sākumā 75 eksperti, vēršoties
pie federālās valdības, ir saraustījuši bilanci.
Viņi steidzami brīdina, ka izglītības sistēmā nedrīkst turpināt paļauties uz digitalizāciju!
Skolēnu sniegums lasīšanas, rakstīšanas un rēķināšanas pamatprasmēs krasi pasliktinās, un
minimālie izglītības standarti vairs netiek sasniegti.
Ir zinātniski pierādīts, ka sociālo mediju ietekme maina komunikāciju un sociālo uzvedību.
Tajā pašā laikā bērni un jaunieši arvien biežāk cieš no psiholoģiskas spriedzes, piemēram, koncentrēšanās
traucējumiem, trauksmes, depresijas un vientulības.
Ir gadījumi, kad piecus gadus veci zēni ir atkarīgi no vardarbīgas pornogrāfijas, bet
septiņus gadus vecas meitenes cieš no anoreksijas.
Atkarība jau ir tik liela, ka bērni sporta stundās bez mobilā tālruņa jūtas kaili.
Nopietna atziņa: Tā ir "mediju narkotika", kas galu galā noved pie sociālās dzīves izzušanas, tāpat kā visas citas narkotikas.
Saskaņā ar starptautiskā IGLU pētījuma rezultātiem Vācijā katrs ceturtais bērns ceturtajā klasē neprot pareizi lasīt un rakstīt.
Arī tādas digitāli attīstītas valstis kā Austrālija, Dienvidkoreja un Taizeme cieta zaudējumus.
Pēc neirobiologa Teuchert-Noodt teiktā, tehniskās ierīces skolās esot atkal likvidētas,
bet viņu digitalizētie skolēni visu mūžu būs iezīmēti kā cilvēki, kas nēsā brilles - 90 % Dienvidkorejā -, cilvēki ar
atkarības risku un cilvēki ar psihosociāliem traucējumiem.
DLF-Kontrovers reportāžā kāds pediatrs no Rūras reģiona runāja pat par autisma pazīmēm
bērniem, kuri pārmērīgi lieto viedtālruņus.
Vai izglītības politiķiem, direktoriem un skolotājiem, kuri praktiski kliedza par digitālo
paplašināšanos, atkal ir jāsalda pārsālītā zupa?
Pat saskaņā ar atjaunināto UNESCO ziņojumu par izglītību 79 izglītības sistēmas, t.i., tādas valstis kā
Zviedrija, Spānija, Somija, Latvija, Dānija, Latvija un 20 ASV štati, šobrīd ir atkāpusies.
2024. gadā 24 valstīs Eiropā un Ziemeļamerikā vien būs aizliegts lietot viedtālruņus!
Mobilie tālruņi skolās Francijā ir aizliegti kopš 2010. gada, Itālijā - kopš 2007. gada, bet mācību nolūkos - no 2024. gada.
Dažās citās valstīs nav skaidra aizlieguma, bet ir steidzami ieteikumi ierobežot viedtālruņu un tamlīdzīgu ierīču lietošanu.
Dānijas ministrs Tesfajs apgalvoja, ka bērniem vairs nevajadzētu būt "izmēģinājuma trusīšiem digitālā eksperimentā".
Vai tagad gaidāma lielā pārdomu kārta?
Šobrīd varētu būt piedodams, ja jūs domātu, ka saistībā ar digitālo lietojumprogrammu
ieviešanu skolās ir gaidāms globāls pavērsiens.
Taču, atbildot uz šo jautājumu, profesors Teiherts-Noodts norāda, ka ar mobilo tālruņu aizliegumu
palīdzību diez vai var kompensēt jau nodarīto kaitējumu.
Ja pat sešus līdz desmit gadus veciem bērniem tiks iegādāti mobilie tālruņi un planšetdatori, būs gandrīz neiespējami
novērst plaši izplatītu trauksmes, depresijas, sociālo saišu veidošanas grūtību un mācīšanās traucējumu pandēmiju.
Līdzīgi kā ar cigaretēm, narkotikām vai alkoholu - tā vietā, lai aizliegtu to pārdošanu, uz iepakojuma tiek uzdrukāti brīdinājumi
vai izveidotas palīdzības tālruņa līnijas atkarību atkarīgajiem.
Bet jau atkarīgajam cilvēkam - runājot atklāti - vairs negribas dzirdēt šos brīdinājumus, viņš vienkārši vēlas savu vielu.
Ne savādāk ir ar digitālajām narkotikām, kad nepilngadīgie draud vecākiem ar pašnāvību vai
slepkavību, jo viņiem ir atņemts digitālais medijs!
Vai tagad, kad jau divas vai trīs paaudzes ir burtiski apstulbinātas un tām atņemtas intelektuālās
spējas un brīvības, var sākties lielais pavērsiens?
Kas tieši pamudināja federālās valstis ierobežot digitālo mediju patēriņu skolās?
Vai beidzot nopietni tiek uztverti ekspertu brīdinājumi un draudi, par kuriem Kla.TV daudzos raidījumos brīdina jau gadiem ilgi?
Vai izglītības ministrijas to ir sapratušas?
Neļaujiet sevi apmānīt!
Līdz 2024. gada beigām Vācijas valdība ar Digitālo paktu 2.0 jau bija noteikusi kursu skolām:
Neskatoties uz zinātniskajiem atklājumiem par digitālo ierīču ārkārtīgi negatīvo ietekmi, līdz 2030. gadam ir plānots
nodrošināt vēl vairāk platjoslas pakalpojumu, planšetdatoru un viedtālruņu, lai tie būtu pieejami visiem iedzīvotājiem.
Lūk, interesants psihologa Alberta Bidermana 1956. gadā izteikts novērojums.
Tā sauktajā "Piespiedu darbības shēmā" viņš uzskaitīja veiksmīgas prāta kontroles metodes , ar kuru palīdzību
varēja pārprogrammēt nevēlošos kara gūstekņus, lai tie kļūtu par pakļāvīgiem kolaborantiem.
Tika veikti necilvēcīgi pasākumi, un, lai nomierinātu situāciju, laiku pa laikam tika izmantoti mierinājumi un atvieglojumi.
Vai globālajā izglītības sistēmā nenotiek tas pats?
Mākslīgā intelekta ietekme sāks izpausties arvien jaunākās vecuma grupās.
Un, lai gan visi zina, ka mākslīgais intelekts nav nekļūdīgs un nav tik inteliģents, kā tas tiek plaši reklamēts, skolēnus
arvien vairāk māca pieņemt mākslīgā intelekta radītās atbildes.
Tā kā mākslīgais intelekts arvien vairāk iekļaujas izglītībā, pastāv bažas, ka nākamajām paaudzēm var pietrūkt spējas
iesaistīties padziļinātos intelektuālajos uzdevumos un paļauties uz algoritmiem, nevis uz savām analītiskajām prasmēm.
Galu galā viņi nemācās izprast mākslīgā intelekta reakcijas pamatprocesus vai jēdzienus.
Neirobiologam Teihertam-Noodtam šajā sakarā ir nopietnas bažas:
"Mūsdienās 90 procenti jauniešu viedtālruņos pavada vairāk nekā sešas stundas dienā.
Ja drīzumā apkārt skries tikai psihopāti, tas novedīs pie demokrātijas atcelšanas.
Plēpoša apstulbšana un diktatoriska uzvedība iet roku rokā.
Kad cilvēki pievēršas digitālajiem medijiem, viņi riskē pazaudēt sevi.
Ja viņš savu bērnu jau ir nodevis medijiem, tas ir zaudēts."
Kā mēs varam novērst šos ārkārtīgi būtiskos draudus nākamajai paaudzei?
Turpināt klanīties federālās valdības un izglītības ministriju lēmumiem un pirkt viedtālruņus un planšetdatorus mājai?
Vai arī mēs atdarinām tehnoloģiju eliti, kas savas atvases tur tālu no digitālajiem medijiem?
Kalifornijas Silīcija ielejā, kur atrodas miljardiem dolāru vērtā tehnoloģiju nozare un daudzi lielie uzņēmumi, piemēram, Apple,
Google, Amazon, Facebook un citi, nākamā paaudze apzināti tiek sūtīta uz skolām, kur planšetdatoru un
ChatGPT vietā tiek izmantota tāfele, pildspalva un papīrs.
"Doma, ka ar iPad aplikāciju maniem bērniem var iemācīt labāk lasīt vai rēķināt, ir smieklīga," saka
bijušais Google komunikāciju vadītājs Alans Ērglis.