Zdravo, zovem se Heinz Pommer. Imam diplomu iz fizike i radim kao tehnički urednik i tehnički crtač.
Moja današnja prezentacija nosi naslov:
Ni požar ni rušenje: Kako je Pasquale Buzzelli preživio uništenje sjevernog tornja zgrade.
Link na slajdove je dostavljen ispod, na prvom slajdu, i u ovom trenutku željeli bismo izraziti našu iskrenu
zahvalnost što ste omogućili održavanje ove prezentacije.
Prvo pitanje koje ćete sada prirodno postaviti je: Ko je ovaj Pasquale Buzzelli?
Gospodin Buzzelli je, u određenom smislu, ključni svjedok uništenja Blizanačkih kula.
U sjevernoj kuli 15 ljudi je preživjelo uništenje, ali je samo Pasquale Buzzelli bio relativno visoko u zgradi, oko 80
metara iznad nivoa ulice, i uspio je kao očevidac ispričati šta se dogodilo unutar kule i kako se ona srušila.
Danas bih želio objasniti zašto je preživio suđenje.
Za početak, kratki uvodni video, koji počinje izjavom gospodina Buzzellija.
I dok sam se molio, zid se napukao i pod se srušio, i tada sam počeo padati. U tom
trenutku sam shvatio: Bože moj, ovako ću umrijeti.
Padajuća fontana materijala je jasno vidljiva.
Nakon što prođu, vertikalni segmenti sada padaju ulijevo u rotirajućem pokretu.
Pazi, sada s lijeve strane, ovdje izlaze iz prašine.
Sada, čekaj trenutak, sada ovdje, a onda se preostala struktura na desnoj strani urušava vertikalno.
Ovoj strukturi je nadenut nadimak Spire.
Za ovaj prvi slajd možemo definirati opći pojam: Ko je Pasquale Buzzelli?
Prvo, sada moramo napustiti stari okvir rasprave – požar ili rušenje.
Jer te obično ovo pitanje već zarobi i ne možeš pronaći istinu ako nije bilo ni vatre, ni vlastite težine, ni eksplozije.
Konkretno, želio bih iskoristiti ovo predavanje da razjasnim dvije tačke opisujući uključene fizičke procese.
1. Globalno prihvaćena priča Zapada – da su se tri kule srušile zbog požara – je jasno
prepoznatljiva, ali, začudo, globalno prihvaćena laž.
2. Alternativni mediji, a posebno grupa Architects and Engineers for 9/11 Truth (A&E) www.ae911truth.org, griješe.
Nije bila demolacija u konvencionalnom smislu.
Dvostruke kule su uništene drugačijim procesom, naime erupcijom koncentrisanih radnih gasova iz tla.
I, kao i Covid zločin, precizno isplanirana sekvenca događaja svjedoči o nevjerovatnoj tehničkoj stručnosti.
Ovo predavanje se prvenstveno fokusira na objašnjavanje dinamike, tj. objašnjavanje slijednih i opažljivih procesa.
Jednom pokrenuti, ovi procesi se odvijaju predvidivo i kompulzivno, poput "đavoljeg
tobogana za kuglice", u roku od 30 sekundi.
Krovni pojam za ovaj drugi slajd je stoga: Napuštanje okvira rasprave.
Kako da to raznesemo? Kako da se odatle izvučemo?
Analizirajmo sada dinamiku uništenja južnog tornja:
Na južnom tornju gornji blok je prvo počeo tonuti, a istovremeno se blago rotirati.
Onda je iznenada prestalo rotirati i potpuno se raspalo u gornjem dijelu, nestajući u prašini, koja je na vrhu bila
duboko crna zbog isparelog željeza, a na dnu sivo-bijela zbog usitnjenog betona, tj. dva sloja, dvije boje.
Napomenimo za ovaj slajd: Postojao je dvoslojni sloj prašine i moment pada vrha je nestao.
Još jedna značajna osobina bila je razorni front koji se kretao odozgo prema dolje po fasadi, neka
vrsta šok-talasa koji se spuštao niz vanjski zid.
Ova lutajuća fronta razaranja i povremeni pojedinačni petardi se obično pogrešno tumače kao dokaz sinhronizirane
detonacije mnogih hiljada pojedinačnih eksplozivnih punjenja.
Međutim, ovo je kontinuiran proces; samo se segmenti tornja, koji je izgrađen od pojedinačnih
segmenata, odvajaju pojedinačno i s kašnjenjem.
Evo videa o tome:
Prvo se toranj uruši, zatim se višak pritiska otpušta i udarni val putuje prema dolje.
Da sažmemo ovaj slajd 4: Na fasadi je bila putujuća šok-val.
O dinamici uništenja Sjevernog tornja:
Zid plamena nakratko se pojavio iz rupe u sjevernoj kuli prije nego što se vrh još uvijek stojeće kule srušio i raspao.
Dakle, zid plamena, ukratko.
Tek tada je cijeli toranj izbacivao svoje komponente poput fontane, kao što se ovdje može vidjeti, i na
jednoj strani je bio razderan – formacija fontane.
Međutim, ako pogledamo detaljni presjek, uvećanje, izgleda ovako: kula je sa strane prerezana kao nožem, dok
fontana krhotina već pada prema dolje u parabelnom obliku iznad.
Ne možeš preživjeti nešto takvo kad si unutra.
Ipak se dogodilo, neobjašnjivo čudo, Čudo stubišta B.
Dakle, za slajd 7: Sjećate se efekta rezanja.
Dinamika uništenja zgrade 7 bila je značajno drugačija.
Zgrada 7 je satima ispustala gust crni dim dok se kasno poslijepodne iznenada nije srušila.
Sekunde prije početka slobodnog pada, gornja struktura, poznata kao penthaus, se srušila, a svjetlost je navalila odozgo
kroz staklene ploče; drugim riječima, postalo je svijetlo.
Tek tada se zgrada neočekivano i iznenada srušila, bez ikakvog otpora od vertikalnih čeličnih stupova
unutra ili od vanjske fasade. Drugim riječima, svaka nosiva konstrukcija se iznenada raspala.
Nakon toga se formirao gljivični oblak i uzdigao se više od jednog i po kilometra u nebo.
Evo kratkog videa urušavanja:
Visinu gljivastog oblaka lako je procijeniti pomoću četiri zgrade Svjetskog finansijskog centra.
Ove zgrade su otprilike 200 metara visoke, ovdje desno na slici, 200 metara za zgrade.
Dakle, slajd 8, jednostavan generički pojam: gljivični oblak iznad Zgrade 7.
Danas ćemo se prvenstveno fokusirati na događaje u Sjevernoj kuli – Kuli A, WTC 1.
To je toranj s antenom na krovu.
Posebno nas zanima 22. sprat.
Pasquale Buzzelli je bio tamo kada je počelo uništavanje.
Iz presjeka nacrta znamo da je toranj imao kvadratni tlocrt dimenzija 64 metra puta 64 metra.
Vanjska fasada bila je čelična mrežasta konstrukcija koja je također imala nosivu funkciju.
Unutrašnje jezgro je bilo pravougaono i u njemu su se nalazili liftni vodovi, servisne jedinice i stepeništa.
Uredski prostori bili su prostrani i otvoreni između jezgre i ove vanjske fasade.
Posebno nam je važna centralna lift-osovina teretnog dizala 50.
Ovo je prikazano kao mali žuti kvadrat u sredini, kao i stepenište B s desne strane, prikazano u zelenoj boji.
Ukupno je bilo tri stepeništa, ali nas zanima samo stepenište B.
To je mjesto gdje se naš ključni svjedok nalazio u nultom trenutku.
Ovom slajdom smo se, da tako kažemo, sada upoznali sa 22. spratom.
U bočnom prikazu preglednog plana, dvostruki tornjevi izgledaju ovako – želio bih istaknuti sljedeće karakteristike:
1. U nacrtima, referentna nulta tačka arhitekture je 75 metara duboko u granitu.
Iz ove perspektive nulte tačke, toranj je visok 510 metara.
Primjenjuje se na 400 metara od nivoa ulice.
2. Centralni liftni stub broj 50 u sredini, prikazan žutom bojom, dugačak je 420 m od dna do
vrha – tj. prolazi i kroz četiri sprata podruma.
Ovo je najvažniji tehnički element cijele prezentacije.
Ova liftova šaht definira kanal erupcije kroz cijelu kulu.
To je veoma, veoma važno.
3. Za ovaj centralni teretni lift 50 postoji dodatna udubina u granitu, poznata kao lift-jama.
Dubina je oko 6 metara.
Ovaj utor također služi kao mlaznica.
Ali zapamti ovo za danas: Liftni stub služio je kao kanal erupcije od dna do samog vrha.
Slijedi pravougaona unutrašnja struktura, unutrašnje jezgro, prikazano je u crvenoj boji.
Centralno jezgro je podelement 1 strukturne analize, a podelement 2 strukturne analize je vanjska čelična mreža.
Mnogo je čvršće izgrađena od obične fasade.
4. Približno 100.000 tona čelika i 400.000 tona stakla i betona korišteno je u izgradnji svake kule.
To znači da ukupna težina tornja iznosi pola miliona tona.
Dakle, da sažmemo slajd 10, opšti pojam je: Erupcijski kanal visok 510 metara od nulte tačke.
Sada na stvarni proces uništenja:
Otprilike 10 sekundi prije nego što je započelo vidljivo uništavanje blizanki, u
svakom slučaju je zabilješen seizmički tremor.
Ukupno je bilo tri podrhtavanja, a ne dva.
Dva snažna seizmička signala mogu se jasno pripisati bliznakinjskim kulama.
Treći tremor, ovdje prikazan u zelenoj boji, bio je znatno manji i ne može se jasno pripisati Zgradi 7, jer ga nije
pratilo rušenje, već samo pojava crnog dima od oko 11 sati.
Ali da se vratimo na Sjeverni toranj.
Tresavica ispod sjeverne kule izmjerena je 2,3 na Richterovoj skali.
Zatim je nastala tišina na 10 sekundi.
Slajd 11: Potres
Međutim, 21 sekundu nakon ovog zemljotresa, Sjeverna kula je izgledala upravo ovako:
Stojeća, pjenušava fontana krhotina i prašine s crnim zastavom iznad, centralno smještena u sredini.
I to je ono što ja nazivam hicem kroz cijelu zgradu.
Ono što je sada uzbudljivo je kratak vremenski period između podrhtavanja i ovih mirnih 10 sekundi.
Nešto vrlo misteriozno se moralo dogoditi.
Ukratko, međutim, već se može reći da:
1. Uočena dinamika uništenja je atipična za vatru, kerozin i mrtvu težinu.
2. Također je atipično za reznu i eksplozivnu naknadu, kao što su termit ili TNT.
Ovo naravno postavlja pitanje: Šta sada radimo?
Potrebno nam je novi pristup.
Ne može biti bilo jedno. Ne može biti ni drugo, jer to proturječi opažanjima.
Model Ground Zero, ili GZM, sada pretpostavlja visok unos energije neposredno ispod
kula, tačnije na navedenoj arhitektonskoj nuli.
To je 75 metara duboko u granitu.
Prvo pretpostavimo isključivo hemijski proces i procijenimo 50 kamiona, svaki noseći 20 tona supstance X.
Ovo odgovara ukupnoj energiji većoj od jedne kilotone ekvivalenta TNT-a.
I to je odličan dogovor.
Zamislite 50 kamiona na parkingu na njemačkoj autoputnoj rampi tokom vikenda, svaki sa 20 tona tereta.
Kad se ova energija zapali i pretvori, mora nekako formirati eruptivno jaje ispod tornja, čiji izbjegli radni
gasovi se uzdižu kroz toranj putem teretnog dizala 50.
Ali ostaje pitanje: zašto ovi radni plinovi imaju tako razoran učinak kad se u početku
samo uzdižu kroz vrlo uski kanal u granitu?
Kako je to moguće?
Evo slajda u opštem smislu: Model Ground Zero pita, kako je ovo moguće?
Dakle, prvo pitamo o osnovnom fizičkom principu uništenja.
Šta se dešava zgradi kada u njoj eksplodira komora za gasni pritisak koja sadrži izuzetno vruće radne gasove?
Razmotrimo sljedeće: 1: Prema Bernoullijevom principu – Bernoulli je bio švicarski fizičar, usput, pa pozdrav
Švicarskoj – u neposrednoj blizini struje postoji negativan pritisak s usisnim učinkom.
Možete ovo vidjeti, na primjer, u vozu koji projuri pored.
Tok zraka može odnijeti predmete, odvozeći ih prema vlaku.
Ovdje u kuli, izbijanje se događa samo kada negativni pritisak kolabira, na primjer zbog dostignute
nadmorske visine ili, alternativno, zbog otvaranja.
Sažetak slajda 14: Učinkov usisavanja i negativan pritisak
Ili, kao posljedica ovoga, nakon što je plazma pobjegla, nakon što su vrući gasovi pobjegli, iznad razmatranja 2:
Ako su ovi radni gasovi izuzetno vrući, oni odmah uništavaju konstrukciju zgrade kada se oslobode u
gornjem prostoru. Govorimo o 4000 i 5000 stepeni.
Međutim, ova rastvorena struktura je vrlo teška i pritisnut će prema dolje, padajući prema dolje.
Ova masa sada predstavlja prepreku rastućem protoku plina.
Pod pretpostavkom da čini samo 10% težine zgrade, to je 50.000 tona padajuće mase ili piroklastični tok koji se ubrzava odozgo.
Dakle, još jednom: 50.000 tona vruće prašine koja pada s neba i izuzetno vrući mlaz radnih gasova koji pogađa tu prašinu.
Čekić i kovački nakovanj, da tako kažemo, koji se zatim zajedno spuštaju prema dolje.
U ovoj situaciji Pasquale Buzzelli je simbolično predstavljen ovdje u sjevernoj kuli u žutom okviru.
Dakle, slajd 15, opšti pojam: čekić i kovačnica
Već je jasno da će unutrašnje jezgro tornja biti potpuno rastavljeno.
Ali šta će se desiti sa vanjskom fasadom, sa čeličnom mrežom?
Uočili smo lutajući front razaranja na južnom tornju, a na sjevernom tornju više nalik oštrici koja reže ili trga.
Oba obrasca razaranja su očigledno logična, budući da je početno isključivo vertikalni smjer radnih gasova koji bježe preusmjeren
horizontalno i time pogađa vanjsku fasadu punom snagom.
Tok plina iz sjevernog tornja bio je znatno brži, masovniji i energičniji nego iz južnog tornja.
Ovo objašnjava različito ponašanje, koje je ipak zasnovano na istom principu.
Evo kratke animacije za južni toranj:
Materijal izlazi iz donje strane, a prepreka je iznad. Pritisak se potom mora osloboditi bočno.
Dakle, da budemo sasvim jasni, slajd 16: Pritisak jednostavno mora biti oslobođen.
Što se tiče vanjske fasade, već možemo procijeniti da plinski mlaz mora udarati horizontalno iznutra pri minimalnoj brzini od
100 metara u sekundi, budući da su kule projektirane za brzine vjetra do 300 kilometara na sat. To je 85 metara u sekundi.
Daljnje termičko slabljenje je, naravno, pogodno kako bi se osiguralo da se cijela fasada zaista raspadne.
Ovo se postiže prirodnim širenjem plazme, vrućih gasova, u gornjoj regiji tokom erupcije.
U donjem dijelu je, međutim, brzina protoka plina znatno veća, jer mora savladati manji uzdignuti dio, što znači da
ima visoku kinetičku energiju i može imati razoran učinak.
Ovaj prekrasan crtež prikazuje sve tri kule – Zgradu 7, WTC 1 i WTC 2.
Ostajemo u istoj perspektivi 7, 1, 2.
Dakle, slajd 17 prije: Sve je još uvijek netaknuto. I slajd 18 poslije.
Evo istog pogleda nakon završetka procesa 7, 1, 2.
WTC je sada hrpa ruševina, a njegova granitna fasada leži na vrhu poput crvenog pokrivača.
Područje oko WTC 1 i WTC 2 je potpuno zatrpano ruševinama.
Vanjska fasada se širi prema van i djelomično leži poput kože oguljene banane, s tlocrtom
odgovarajućeg tornja u njenom središtu na vanjskoj strani.
Također su vrijedne pažnje preostale L-oblikovane strukture vanjske fasade, smještene na kraju strelice 2 za
južni toranj i na kraju strelice 1 za sjeverni toranj.
Ako produžimo kraj strelice 1 malo dalje, možemo vidjeti mali kupolasti krov, bijelu gomilu
ruševina, gotovo u središtu tlocrta sjevernog tornja.
Sada ćemo zumirati sliku; to je ista slika. Povećajte je i primijetite jednu kolonu
koja viri desno od kupole. Imajmo to na umu.
L-oblikovana preostala struktura fasade također je jasno vidljiva: ovdje na slici dugi segment i kratki segment.
To je bio slučaj sa sjevernim tornjem, a u južnom tornju su ostale strukture upravo tog oblika.
Uzet sa tla, kupola ruševine i jedini stub koji se ističe, koji smo zabilježili.
Dakle, dva slajda 19 i 20, kao opći pojam, glase: Prisutne su rezidualne strukture.
U ovom trenutku ćemo napraviti kratku skretnicu kako bismo demonstrirali nešto u kućnom eksperimentu.
Kao što je fizičar Richard Feynman tako primjereno rekao: "Nije važno koliko si pametan, ko je dao pogodak ili kako se zove."
Ako se ne podudara s eksperimentom, pretpostavka je netačna. To je sve što je važno.
Dakle, prvo pokazujemo da se kupola napravljena od četvrtastih aluminijskih cijevnih segmenata raspada odozgo prema
dolje kada fokusirani mlaz zraka prolazi kroz kupolu odozdo.
U ovom eksperimentu, sa približno 6 bara iz mlaznice kompresora zraka.
Dakle, evo prvog eksperimenta:
Jedan segment za drugim se podiže na vrhu jer zaštitni vakuum u cijevi više ne postoji i protok zraka se može širiti na vrhu.
Prazne kutije šibica koje stoje pored kupole također osjećaju sve jači zračni tok iznad, naginjući se
na jednu stranu ili bivši raznesene na sve strane.
Važno je napomenuti da se svaki segment, jedan za drugim, podiže komad po komad na vrhu uz protok zraka odozdo.
Uništenje ne počinje od dna, kako se uvijek pretpostavlja.
Pa, nazovimo slajd 21: Uništavanje odozgo prema dolje.
Naš kućni eksperiment je dosljedno reproducibilan.
U drugoj postavci, zračni mlaz također rastavlja kupolu napravljenu od aluminijskih segmenta
četvrtastih cijevi odozgo prema dolje, prikazanu ovdje lijevo na slajdu, tj. drugi eksperiment.
Dakle, opet to vidimo: ovdje struja teče prema dolje.
Međutim, kada dodamo oblogu, kao što je ovdje prikazano s desne strane, koristeći istu foliju, tj. vanjsku
fasadu – u ovom eksperimentu s metalnim pločama pričvršćenim magnetskom trakom – vidimo da:
Horizontalna komponenta je preslaba da baci metalne kartice bočno.
Bočno širenje zraka nije dovoljno za ovo.
Samo segmenti aluminijskih cijevi kruže u kuli poput vrtloga.
Držaću ih pred kamerom na trenutak. Evo ovih metalnih kartica.
Ne znam da li to možete vidjeti, ali konture elemenata System Truss su na njemu otisnute.
Dakle, evo trećeg eksperimenta: nema dovoljno energije da se ove metalne kartice, koje
su na ovaj način pričvršćene, pomjere bočno.
Dakle, krovni pojam za ovaj lim može se jednostavno opisati kao metalne kartice ili, da to kažemo elegantnije, elementi
rešetkastog sistema fasade. To bi bio tehnički naziv za njega.
Međutim, čim postavimo protutežu na osovinu erupcije, na primjer malu kantu, ta se masa
nakratko podigne usljed uzlaznog protoka zraka.
Ovo uništava vratilo napravljeno od aluminijskih segmenata.
Masa sada počinje padati i usmjerava neprekidni uzlazni protok zraka vodoravno.
Metalne kartice, koje su pričvršćene samo magnetnom trakom, sada uspješno biva odbačeno u stranu protokom zraka, od vrha do vrha.
Dakle, evo četvrtog i posljednjeg eksperimenta:
Odmah kod mlaznice kofa se ponovo zaustavlja i katapultira prema gore, što naravno nema nikakvog smisla
kada se imitiraju procesi u Svjetskom trgovačkom centru.
Ali ste razumjeli princip, i on se zasigurno može mnogo bolje i uvjerljivije
predstaviti kao model koristeći komponente 3D pisača.
To bi bio vrijedan istraživački projekt za odvažno sveučilište ili čak školu.
Student je već napravio CAD model za mene koji se može ispisati na 3D pisačima ili se sastoji od labavo
sastavljenih Lego kocki u kombinaciji s isprintanim dijelovima.
Naravno, ništa ne smije zapeti tokom takvog eksperimenta.
Sve mora biti konstruirano tako labavo da i male razlike u pritisku zapravo rastave model.
Nažalost, ovaj zanatski projekat je veoma, veoma dugotrajan i stoga još nije realizovan. Toliko o principu gradivnih blokova.
Ali da se vratimo na našu malu kupolu.
Priču možete pronaći u medijima pod ključnom riječi: Čudo stubišta B – das Wunder von Treppenaufgang B.
Unutar malog kupola, grupa Mickeyja Krossa (14 osoba) i Pasquale Buzzelli preživjeli su pad
od 50 metara i sletjeli na ili iza malog kupola.
Dakle, slajd 25: Čudo stubišta B
Nakon što je uklonjen šut, evo kako je izgledalo iza ove kupole:
Stepenište u kojem je grupa preživjela s Mickeyjem Krossom ovdje je jasno vidljivo. To je malo čudo.
Ali su strukture ostale netaknute, pa su i ljudi unutra preživjeli.
Malo čudo, ali donekle logično. I ti i ja bismo preživjeli.
Priča o Pasqualu Buzzelliju, s druge strane, graniči s magijom: toranj se srušio ispod njega i on je pao 50 metara do smrti.
Nije poginuo pri udaru, već je meko sletio.
Nije bio ni ubijen ni zdrobljen pod ruševinama, ni raznesen eksplozivom, ni spaljen termitom
ili vatrom, ni ozračen ni skuhan, niti isparavan.
Nije ostao gluh ni slijep. Međutim, prijavio je da je tokom pada s visine od 50 metara čuo gromoglasan zvuk.
Nakon toga, kula je nestala i iznad nje je bilo plavo nebo.
Dakle, da sažmemo slajd 26: Vještičarenje, magija, dosad neobjašnjivo
Izjave Pasqualea Buzzellija su mi toliko zanimljive jer se podudaraju sa svim pojavama
koje se mogu očekivati prema modelu Ground Zero.
Ne odgovaraju objašnjavajućim modelima koji navode eksplozive i rezne agense kao glavni uzrok.
U svojoj knjizi "We All Fall Down" on opisuje faze, korake prije i tokom uništenja.
I primijetite da se on u svom pripovijedanju uvijek poziva na sekunde.
Nisu to milisekunde, kao što bi se očekivalo kod eksplozije.
Sve je sporo, kao u noćnoj mori.
Prvo se kula trese. Buzzelli piše: "rastući drhtaj".
Onda se kula počinje treseti kao ludak. On piše, stroj za drmanje.
Odozgo se čuje gromoglasna buka.
Tek tada se prekida veza između zida i stepeništa, a rukohvati su otkinuti od zida.
Tek sada se na zidu počinju stvarati pukotine. I te pukotine polako rastu. Buzzelli piše, rastuća pukotina.
Odjednom se sve potporne strukture uruše i stepenice se sruše, ispunjavajući sve prašinom.
U narednih nekoliko sekundi Buzzelli pada i biva pogodan tvrdim predmetima koji također lete unaokolo.
Međutim, on je djelomično nošen i usporavan snažnim uzdizanjima.
On piše: "naleti paklenog daha; NJEGOVO TIJELO SE OKREĆE I VIRI dok lebdi, naizgled bez težine, NA STRAŠNOM VJETRU".
Nakon pada, nakon nekoliko sekundi leta, uslijedi meko slijetanje na čeličnu gredicu na visini četvrtog sprata.
Buzzelli je pri slijetanju zadobio samo slomljenu nogu.
Slajd 27 može se sažeti pod naslovom: Noćna mora
I to je noćna mora kad si u zgradi i odjednom se sve počne raspadati.
Knjiga Pasqualea Buzzellija napisana je u vrlo emotivnom stilu, pomalo pretjeranom i ponekad čak i suzavom. Međutim, u kontekstu
hladne, trezve analize, moramo se zapitati: Ko je bio gdje?
Drugim riječima, precizni podaci o položaju, pritisci, brzine, vremena itd.
Ipak, knjiga je važan element u istraživanju 11. septembra, knjiga ključnog svjedoka.
Kada su se radni gasovi oslobodili, Pasquale Buzzelli je bio na 22. spratu, a grupa Mickeyja
Krossa na 4. spratu, ali su oboje bili u stubištu B.
Radni gasovi se izbacuju brzinom od najmanje 100 metara u sekundi, a u početnoj fazi vjerovatno čak i 200 metara u
sekundi, što se može zaključiti iz interferencijskih signala, prekida prijenosa i prijenosa uživo iz helikoptera.
Korisni hodnici u obliku križa djeluju kao vakuum na ovom mjestu, a kasnije kao raspodjelnik pritiska.
Materijal se usisava u središte.
Međutim, betonske konstrukcije u stubištu još nisu probile čelične stupove; do sada su se formirale
samo pukotine, a stepenice i zidovi su se slegli.
Dakle, slajd 28: Raspodjela pritiska, koridori
Zatim slajd 29: Praznina
Ovdje se situacija pogoršava za Pasqualea Buzziellija jer se radni gasovi oslobađaju prije nego što se kula vidljivo uništi.
Sve se još uvijek dešava unutra.
Ovdje postaje naročito jasno da je središnji liftni stub broj 50 pomaknut malo prema zapadu; nije centralan.
Nasuprot tome, hodnici u obliku križa prolaze kroz središte zgrade.
Teretni lift 50 je pored njega. Kao što je spomenuto, materijal se sada usisava u centar, posebno kroz hodnike.
Ova specifična geometrija, pomak eruptivnog kanala, spašava živote manjeg broja ljudi u kuli i odgovorna
je za formiranje preostalih struktura male kupole i L-oblikovanih preostalih struktura fasade.
Slajd 30: Sada slijedi nadštamp.
Nekoliko sekundi kasnije, zona visokog pritiska prolazi kroz 22. sprat.
Ali u ovom trenutku Pasquale Buzzelli je već ispod smrtonosnog lijevka.
Materijal se izbacuje u svim smjerovima, ali posebno prema zapadu.
U završnoj fazi materijal se izbacuje iza male kupole.
Označio sam Pasqualea Buzzellija slijetanjem malim cijan kvadratom.
Nalazi se u neposrednoj blizini stubišta B, s desne strane na slici.
Očigledno je da se Buzzelli odmaknuo samo nekoliko metara prema jugoistoku.
Evo opet krupnog plana situacije pri prolazu kroz zonu tlaka:
Fotograf gleda prema jugu, a zapadna strana tornja je jasno vidljiva, što je upravo
smjer u kojem je teretni lift 50 premješten.
U ovom smjeru je mjerni učinak bio jači jer je fasada bila bliža energetskom toku.
Ova blaga asimetrija u ponašanju erupcije ili obrascu erupcije stoga se objašnjava modelom Ground Zero – i samo
modelom Ground Zero. Nijedan drugi model to ne može postići.
I opet pitanje: gdje je ko bio – ovaj put tokom uništavanja strukture?
Na slici sam sivim tačkama označio parabelu fontane i ekstremno izbacivanje materijala prema zapadu.
Pasquale Buzzelli i grupa s Mickeyjem Krossom nalaze se u suprotnom dijelu tornja, tj. na istoku.
Unutrašnje čelične stupove su već rastavili i razmontirali dok prolaze kroz zonu tlaka.
Čelična rešetkasta konstrukcija vanjske fasade uništena je u segmentima ili se potpuno lomi, ponekad i u cjelini, prema van.
Ali – stubište i betonski zidovi su se već srušili.
Buzzelli pada zajedno sa krhotinama.
To znači da je Pasquale Buzzelli uvijek ispod zone pritiska.
Slobodni pad usporavaju uzdignuća.
Procijenjena brzina pada je 10 metara u sekundi.
To je 36 kilometara na sat. To znači da je vrijeme pada za 50 metara punih 5 sekundi.
Slajd 32 se stoga može sažeti pod naslovom: Surfer 11. septembra
Tako se ponekad naziva Pasquale Buzzelli zbog relativno dugog trajanja pada ili lebdenja na ovim plinovima.
Ključna poruka Pasqualea Buzzellija je polako pucanje zidova i otpuštanje veza, kao i
proces pada koji traje samo nekoliko sekundi.
Inače, on sam je živi dokaz procesa, efekta negativnog pritiska u blizini radnih gasova koji bježe, stalnog usporavanja pada.
Citat: "I dok sam se molio, zid se napukao i pod se srušio. I onda sam počeo padati, i u tom
trenutku sam shvatio: Bože moj, ovako ću umrijeti."
Ostao sam u fetusu, osjećao sam zrak nalik pijesku, udario me je, vidio sam bljeskove
svjetlosti od udara predmeta koji su me pogodili.
U djeliću sekunde podigao sam pogled i samo sjedio, potpuno otupio, gledajući u plavo nebo.
Evo izvatka iz intervjua na engleskom jeziku.
Ključna poruka Mickeyja Krossa je opisani efekt privlačenja.
I onda vjetar. Vrlo, vrlo jak vjetar.
Moja kaciga – počela me je dizati s tla, pa sam se čučnuo.
Zatim sam se čučnuo i tražio stepenice pored ograde, smanjujući se koliko god sam mogao.
Kaciga mi je počela letjeti s glave. Zaboravio sam je zavezati. Zato sam zgrabio kacigu.
Instinktivno sam se uvukao u ugao.
Evo intervjua na engleskom. Još jedan odlomak.
Slajd 34 ukratko: Vjetar u kuli
Cijela destruktivna dinamika – uključujući "čuda" – može se jednostavno i dosljedno objasniti
pretpostavkom erupcije koncentriranih radnih plinova iz tla.
Sada nema nikakvog očitog razloga da se alternativni mediji protive ovom fizički ispravnom pristupu, osim:
Strah čitatelja, strah ljudi da ovo objašnjenje može biti istinito – i njihovo odbijanje da se pozabave tim pitanjem.
Sa Covidom, ovo negiranje nije tako snažno, jer mogućnost da su odgovorni pogriješili uvijek ostaje kao psihološka rupa.
Instinktivna izlika: "Političari to nisu tako mislili, nisu to željeli, nisu znali."
Da bih pomogao prevladati ovaj strah, dizajnirao sam razne predmete kao poticaje za razgovor koji mogu poslužiti kao pomoć.
Ovo su šolje, kockice, knjižice i tako dalje.
Evo, na primjer, knjižice Physics Fear and Fun, koja objašnjava fiziku vertikalnog
bacanja koristeći odabranu visinu Sjeverne kule.
To je šala, skrivena šala fizičara u nacrtima.
Osim toga, prikazani su vrlo zanimljivi snimci u poređenju s drugim eksplozijama.
Sažetak slajda 35: Negativan stav ili uočeni negativan stav
Nadalje, glavne fizičke zagonetke vezane za uništenje Svjetskog trgovačkog centra mogu se svesti na samo šest pitanja,
što omogućava da se one prikažu na licima Rubikove kocke.
Pokazat ću to ukratko.
Ove šest tema su:
Impuls – to jest, prašinska fontana Sjevernog tornja sa bočnim momentom.
Energia u tlu – to jest, zabilježeno vrijeme hlađenja od tri mjeseca.
Ovdje možete vidjeti bočnu površinu Energy underground i rastuće oblake pare na slici.
Sljedeće, neostvareni obrtni moment južnog tornja o kojem smo raspravljali – bočna površina
bi bila Nekonzervativnost kutnog momenta.
Preživjeli u Sjevernoj kuli o kojima smo razgovarali – preživjeli bi bili u bočnom dijelu.
Iznenadno zapaljenje automobila, koji su odjednom svi gorjeli, i –
Vruća prašina, tj. piroklastični tok i gljivasti oblak iznad Zgrade 7, koji se kasno poslijepodne
uzdizao u nebo – bočni pogled Vruća prašina.
Dakle, što se tiče slajda 36: Rubikova kocka
Naravno, postoji mnogo više misterija koje okružuju 11. septembar.
Tako sam nacrtao još jedan kocku i shvatio da se gotovo sve zagonetke vezane za uništenje Svjetskog
trgovačkog centra zapravo mogu svesti na samo 42 pitanja.
To znači da se mogu predstaviti u kocki koja može mijenjati oblik, kao što je ovdje prikazano.
Pa, ovo je teško prepoznati na prvi pogled – ali to je bio kocka sa različitim stranicama
koja je mogla poprimiti vrlo zanimljive oblike.
Ili evo, ovo je zatvoreni kubus. A ovaj kubus se može otvoriti i sadrži dodatne zagonetke.
Ovo su poznate vanjske površine, ali kad ovu otvorimo, vidimo, na primjer, misteriju tekućeg metala ili seizmičkih signala.
Kao što sam rekao, možeš koristiti ovaj kubus, a svaka pojedinačna slika je zagonetka koju je lako objasniti – i sve
se skladno uklapa, sve dok znaš kako ponovo složiti kubus.
Dakle, kroz takve igre kockama možete naučiti mnogo detalja. Ipak, uprkos svim igrama,
predmet ostaje psihološki vrlo teško dostupan.
A evo citata dr. Davida Hughesa sa Univerziteta u Lincolnu:
Razmatranje mogućnosti da je 11. septembar bio zločin pod lažnom zastavom zahtijeva od ljudi na Zapadu da odbace
temeljne pretpostavke s kojima su socijalizirani od rođenja.
Ali šta tačno znači psihološki teško dostupan?
To znači da se ljudi isključuju, ljute se ili istrčavaju iz prostorije jer više ne mogu razumjeti informacije.
Zato što osjećaju da je njihov pogled na svijet pod napadom.
Vratit ću se na to.
I nazivam slajd 37: Sposobnost promjene poput kockice ili, kolokvijalno, Sposobnost promjene.
Bilo je važno da ovaj prvi korak u rješenju predstavljenom u ovom predavanju uopće omogući mogućnost erupcije.
Dakle, da se uopće dopusti
Priroda unosa energije je u početku sekundarnog značaja.
Kao primjer, naveo sam 50 x 20 tona supstance X, što dovodi do formiranja gasne komore pod pritiskom.
Međutim, također je moguće da je upotrijebljeno samo nekoliko (!) vreća supstance U, odnosno samo 120 kg.
To je mnogo, mnogo, mnogo manje.
Međutim, to bi značilo da proces nije hemijski, već nuklearni.
Probno bušenje bi bez sumnje dokazalo prirodu energetskog ulaza i okončalo sve sporove.
U svakom slučaju, proces se može lako sinkronizirati s historijskim videozapisima u kratkom animiranom filmu.
Napravio sam 120 pojedinačnih slika za južni toranj, za nuklearni proces.
Možemo vidjeti u kulu, ili kroz nju, da tako kažemo.
Aktivirana tečna smjesa gori u granitu kao odgođeni superkritični reaktorski sistem na
otprilike 3.000 stepeni i zapali se u nultoj tački.
U roku od deset sekundi eruptivno jaje se probija prema gore.
Dođe do erupcije koja se u početku fokusirano probija kroz kulu.
Špic se raspada, urušava i počinje se vrtjeti.
Isparelo željezo prepoznaje se kao crni prah, dok je beton u prahu bijel.
Kula je srušena u prah odozgo do dolje.
Dakle, slajd 38 – bitno je ovdje: Od konvencionalnog pristupa do nuklearnog pristupa.
Stoga možemo vidjeti da se procesi definirani modelom Ground Zero već mogu jasno objasniti u jednostavnom kućnom eksperimentu.
I vidimo da se sva zapažanja na licu mjesta savršeno uklapaju u model ili su čak potvrđena
njime, zahvaljujući dostupnim videozapisima.
Ipak, model Ground Zeroa također je u velikoj mjeri odbijen ili ignorisan od strane alternativnih medija.
Ovaj psihološki fenomen temelji se na nezamislivoj veličini zločina, na propagandnim kontranarrativima poput izvještaja
NIST-a, na kontroliranim univerzitetima i kupljenim znanstvenicima, tj. na saučesništvu – i na težini
dobronamjernih disidentskih glasova i argumenata, uključujući one iz alternativnih medija, protiv modela Ground Zero.
U potonjem slučaju, dva glavna argumenta su:
Nije bilo značajne radioaktivne kontaminacije. I –
Nemoguće je sakriti takvo zločin.
Uostalom, ne možete isplanirati i izvesti nešto takvo bez da neko da naznake ili upozori javnost.
Međutim, AI, umjetna inteligencija, ovdje priča potpuno drugačiju priču.
Dakle, ovdje vidimo nešto novo, potpuno novo, kao razvoj: ulogu alternativnih medija i ulogu AI u rješavanju ovog zločina.
Prvo bih želio da se vratim na argument: To je nemoguće zbog nedostatka kontaminacije.
Ako umjetnu inteligenciju pitamo o implementaciji takvog procesa, ChatGPT piše – evo:
Evo hipotetičkog materijalnog sastava za nuklearni sistem demontaže zasnovan na
odgođenom superkritičnom reaktorskom sistemu.
Recept je na slajdu blago zasjenjen, jer je važno Fallout vezanje.
A ChatGPT piše o ovoj vrlo povezanosti uslijed pada:
Početno zračenje se sastoji od gama i neutronskog zračenja.
I preostalo zračenje (alfa i beta zračenje iz fisionih produkata urana) vezano je za prašinu krhotina.
I stupanj raspadanja je općenito visok zbog uključivanja materijala u jezgro
isparavanja, gdje je proces započeo u granitu.
Ukratko, ChatGPT piše: Radi, moguće je.
Dakle, ukratko, svim tražiteljima mira i istine – molim vas:
Molimo vas da pregledate argumente u vezi sa izjavom: Nije bilo značajne kontaminacije.
Zagađenje je bilo blago povišeno na Ground Zero. To je činjenica.
Međutim, ova činjenica je dosljedno gurana pod tepih, tj. odbacivana argumentima.
Mnogi pripadnici hitnih službi koji boluju od raka također ukazuju na izloženost zračenju niskog intenziteta i dugotrajnu
izloženost, pored učinaka azbesta i toksičnih isparenja.
Tako je važno za slajd 40, fallout bond koji je specificirao AI.
Što se tiče drugog argumenta, "Nemoguće je zadržati takav zločin u tajnosti", ne treba ni spominjati strogo povjerljivi Manhattan
Project iz 1942. godine, koji je doveo do razvoja atomske bombe.
Za razvoj narativa o uništenju Svjetskog trgovačkog centra nuklearnim procesom zapravo
prolazi kao crvena nit kroz historiju 11. septembra.
Narativ "Atomska bomba" je prvobitno bio namjeran; jasno je prisutan.
Evo nekoliko primjera:
Godine 1990. kartaška igra predviđa uništenje Bliznakinja atomskom bombom.
Karta se zapravo zvala Terrorist Nuke.
Godine 1995. Benjamin Netanyahu u svojoj knjizi Borba protiv terorizma upozorava na uništenje Svjetskog trgovačkog
centra nuklearnom bombom koju su detonirali islamisti.
Godine 1998. američki strateški dokument (Foreign Affairs, svezak 77, broj 6), u suradnji s Philipom D. Zelikowom,
razmatrao je ovu temu kao upozoravajući primjer. Evo citata:
Da je bomba koja je eksplodirala ispod Svjetskog trgovačkog centra 1993. bila nuklearna, ili da je
učinkovito rasprostranila smrtonosni patogen, onda ...
A onda su tu sve drastične mjere koje bi vlada morala poduzeti kako bi zaštitila svoje građane.
Pet dana nakon događaja, 16. septembra 2001. godine, u španskom listu El Mundo pojavio se članak u kojem se navodi
da je grupa osumnjičenih terorista kupila tri mini atomskih bombe na crnom tržištu – čak je naveden i tip.
Ukratko, svim tražiteljima mira i istine:
Molimo vas da pregledate argumente u vezi sa izjavom: "Nikada nije bilo nikakvih dokaza o mogućoj upotrebi
nuklearne bombe u uništenju Svjetskog trgovačkog centra."
Činjenica je da je narativ bio sistematski pripremljen, ali je potom napušten u korist blaže verzije.
Dakle, uzbudljiva slajd 41 kao krovni pojam: Prethodno znanje i planirani razvoj narativa
I evo posljednjeg slajda: Kako da se sada izvučemo iz ovog haosa?
Neka imamo hrabrosti da psihološki prevaziđemo narativ.
Zaigrano, koristeći AI sisteme koji omogućavaju zaobilaženje filtera političke korektnosti i mogu pružiti odgovore
koji nisu pod utjecajem kulturnih utjecaja ili preferencija.
Ali unatoč hrabrosti i unatoč AI sistemima, unatoč umrežavanju i sporom kolektivnom buđenju, trebamo pomoć.
Ljudi su bili i nastavljaju biti obmanjivani na svakom nivou.
Ovo se također odnosi na mnoge saučesnike koji su samo žrtve nevjerovatne prevarne sheme koju sami ne razumiju.
Ukratko, prevazilaženje obmane zahtijeva pomoć svih – posebno pomoć onih koji su u ovoj igri
izvršioci protiv svoje volje i žele se povući.
Ne smijemo samo naučiti hrabrost, već moramo naučiti i oprost kako bismo se izvukli iz ovoga, radi istine.
Što jasnije pokažemo da smo prozirali sistem laži i već ga probili, što jasnije kažemo da postoji
budućnost za one koji žele otići i da je oprost moguć, to će se brže urušiti kuća od karata laži.
Nadam se da vam je ova prezentacija bila korisna. Hvala vam puno!