Danas bih želio poželjeti dobrodošlicu posebnom gostu u našem studiju.
On je vrlo posebna osoba, heroj u mojim očima.
U najmračnijoj, najnovijoj prošlosti ove pandemije koronavirusa, kada su nas mučili napadi panike, kada smo morali podnositi
beskrajna ograničenja, kada su nam sve vrste stvari bile zabranjene, osnovao je "Centar za istraživanje, razjašnjenje,
pravno gonjenje i prevenciju zločina protiv čovječnosti".
Kada je uveden zahtjev za cijepljenje u ustanovi, čime je dodan još jedan sloj ograničenja, 10. prosinca 2023. podnio je oko
600 kaznenih prijava Saveznom javnom tužiteljstvu u Karlsruheu.
Njegov moto je bio: Država ne smije nikoga ubiti.
Ovo se dogodilo u kontekstu ove eksperimentalne takozvane vakcinacije protiv koronavirusa, koja je
imala mnoge nuspojave, uključujući i smrtne slučajeve.
Njegov moto: Državi se to ne smije dopustiti. Nikada nismo ovlastili državu da to učini.
Ovaj heroj, koji se zauzeo za našu zemlju, koji se zauzeo za cijelo čovječanstvo, često je
viđen na demonstracijama uz Michaela Ballweega.
On je također pružio Michaelu Ballwegu pravnu podršku tijekom njegovih pregovora i sudskih ročišta, a danas bih
želio uputiti toplu dobrodošlicu odvjetniku Ralfu Ludwigu.
Da, zdravo, hvala vam što ste mi dopustili da budem ovdje.
Gospodine Ludwige, ZAAVV, ovaj centar za obrazovanje, pravno gonjenje i prevenciju zločina protiv
čovječnosti upravo je napisao izvješće Ujedinjenim narodima – nikome drugome nego Ujedinjenim narodima.
https://www.zaavv.com/de-de/uno
Zašto je bilo potrebno vašu nevladinu organizaciju ZAAVV?
Da, pa, usvojili smo Opću deklaraciju o ljudskim pravima 1948. godine.
Na temelju iskustava Drugog svjetskog rata i nacističkog razdoblja, univerzalna
ljudska prava uvedena su kao individualna prava.
A nakon Opće deklaracije o ljudskim pravima uslijedila su još dva pakta.
Prvo, postoji građanski pakt, koji se bavi građanskim i političkim pravima, a drugo, postoji socijalni pakt, koji
dodatno precizira i pojašnjava pojedinačna ljudska prava.
Što se tiče ovog socijalnog pakta, dogovoreno je da zemlje, počevši od 2000-ih, svakih pet
godina moraju podnijeti takozvano socijalno izvješće.
To znači da države podnose državni izvještaj.
U suštini moraju podnijeti izvještaj o stanju ljudskih prava kako je definirano ovim društvenim paktom.
To uključuje, na primjer, radnička prava, jednakost, zdravstvena i kulturna prava.
Zemlje svijeta moraju redovito izvještavati o tim pravima i o situaciji u svojim zemljama.
Suprotno UN-u?
Ujedinjenim narodima. To radi Socijalni odbor UN-a.
Dakle, ovo je podorganizacija ili podgrupa UN-a.
A zatim, svakih pet godina, treba, takoreći, podnijeti izvještaj o trenutnom statusu.
Kakva je ovdje situacija u pogledu plaća, jednakih prava i zdravstvene skrbi?
Postoji li osnovna zdravstvena skrb ili ljudi jednostavno dobivaju najbolju moguću skrb?
Što je s kulturnim pravima? Jer su kulturna prava također individualna ljudska prava.
I nevladine organizacije, uključujući pojedince, mogu podnijeti takozvani sjenčani izvještaj ili
paralelnu izvještaj nakon što su ti izvještaji objavljeni.
To znači da podnosite izvještaj UN-u i kažete:
Pa, ovdje je vlada vrlo lijepo izvijestila o svemu što je postigla, ali je zaboravila mnoge stvari.
Posebno zaboravljanje stvari koje nije učinio ili koje je možda čak učinio kršeći ljudska prava.
U tu svrhu nevladine organizacije se pozivaju da do određenog datuma dostave takozvani sjenčani ili paralelni izvještaj.
To smo radili kao ZAAVV. A sada, 18. rujna...
Izvinite – konkretno o ovom razdoblju koronavirusa?
Trenutno izvješće, zemaljsko izvješće za Saveznu Republiku Njemačku, obuhvaćalo je razdoblje od 2018. do 2023.
Dakle, kako su se socijalna prava u Njemačkoj, tj. prava koja sam upravo nabrojao, poštovala tijekom tog razdoblja.
A to razdoblje poklopilo se s pandemijom koronavirusa.
A to znači da je u svom zemaljskom izvješću Savezna Republika Njemačka nekako zaboravila izvijestiti o
mjerama koje je poduzela između 2020. i 2023. godine.
A sada se od nas, kao nevladinih organizacija, traži da sastavimo takozvanu listu pitanja... – drugim riječima,
traži se od nas da kažemo što nije uključeno u ovo izvješće.
Koji su propusti? Što su zaboravili?
A mi u ZAAVV-u smo to smatrali našim zadatkom i rekli:
U redu, ako sama savezna vlada ne izvještava da su školarci traumatizirani jer im nije bilo dopušteno ići u školu, jer
su u školi morali nositi maske, bili su stalno testirani i tako dalje, onda mi moramo izvijestiti o toj traumatizaciji.
Ako savezna vlada ne otkrije da je na ljudima provela medicinske postupke bez obzira na medicinske standarde, na
primjer ovu obvezujuću vakcinaciju, moramo to prijaviti.
Da, ako savezna vlada zaboravi da su mjere koje je poduzela u suštini temeljene na nagovaranju i šok-terapiji,
što je kršenje ljudskih prava, moramo o tome izvijestiti.
Da, ako savezna vlada zaboravi da dopušta preporuku cijepljenja za trudnice bez ikakvog znanstvenog opravdanja, tj.
preporuku cijepljenja mRNA cjepivom, moramo o tome izvijestiti.
I to je ono što smo napisali u našem paralelnom izvješću.
Ili, na primjer, kulturna prava, s obzirom na to da je između 2020. i 2023. godine kultura u Njemačkoj praktički
prestala postojati i da od određenog trenutka samo cijepljenima bilo dopušteno prisustvovati koncertima ili ići u kino.
Ako savezna vlada ne uspije izvijestiti o ovim kršenjima ljudskih prava tijekom ovog razdoblja,
mi to moramo učiniti. I upravo smo to učinili.
O tome će se potom raspravljati 18. rujna u Ženevi s predstavnicima savezne vlade i predstavnicima UN-a.
Nevjerojatno je da naši političari u svom izvješću ostaju potpuno nijemi o ovim zaista skandaloznim ograničenjima, o ovim masovnim
– zaista – kršenjima ljudskih prava i također, kako da to kažem, o traumi koju su doživjela djeca koja su
morala hodati u maskama. Nije li se ništa od toga spomenulo?
Ništa od toga nije spomenuto.
Nevjerojatno.
Upravo tako, moglo bi se reći: U redu, zbog pandemijske situacije i opasne prirode ovog virusa, tijekom ovog
razdoblja ograničili smo sljedeća prava u sljedećoj mjeri.
To se moglo reći. Ali savezna vlada nije ni pokušala opravdati mjere koje je poduzela;
umjesto toga, potpuno ih je zametnula pod tepih.
Uopće o tome nisu izvijestili. U fusnoti stoji da trenutno postoji problem s mnogim traumatiziranim školarcima.
I u ovoj fusnoti zatim se poziva na drugi izvještaj, koji pak ima još jednu fusnotu, u kojoj
stoji da bi to moglo biti moguće zbog ovih mjera.
Ali to je u osnovi bilo sve. Inače – o obveznom cijepljenju, o oštećenjima od cjepiva, o smrtnim slučajevima zbog cjepiva, o
poticajnim i šokantnim mjerama, o kulturnim ograničenjima, o svemu što smo doživjeli od 2020. do 2023. – ni riječi, ništa.
Umjesto toga, savezna vlada zapravo hvali samu sebe što je uspjela uvesti rodno neutralan jezik i spriječiti diskriminaciju,
jer sada osobe koje svoj rod vide drugačije od onoga što je upisano pri rođenju imaju
mogućnost promijeniti svoj rod i tako dalje.
To su bili uspjesi ili značajni događaji od 2018. do 2023. godine.
Ništa drugo nije navedeno u izvješću, u zemaljskom izvješću Savezne Republike Njemačke.
Da, nevjerojatno je. A sada, 18. je saslušanje, ako sam dobro razumio – od samih UN-a, od ovog socijalnog odbora?
Upravo tako, proces uključuje države, sve države UN-a koje su uključene u ovo i koje su ratificirale ovaj društveni pakt.
Oni izvještavaju o ovim različitim područjima.
Zatim nevladine organizacije imaju rok i vrijeme – u ovom slučaju do 30. lipnja.
30. lipnja smo ga predali, mislim da je bio 28.
Dakle, do 30. lipnja možete podnijeti ovaj takozvani paralelni izvještaj, u kojem proučavate izvještaj savezne
vlade, odnosno države, i zatim, kao nevladina organizacija, u marginama istaknuti sve što nedostaje.
Oko 20 nevladinih organizacija iz Njemačke podnijele su svoje paralelne izvještaje.
Nitko od ostalih također ne spominje ništa o koronavirusu.
Nevjerojatno.
Dakle, to znači da imate dojam da su to u suštini sve nevladine organizacije financirane iz državnog
proračuna, odnosno očito više nalik navijačicama nego kritičkim organizacijama za ljudska prava.
I oni to predaju do tog datuma. I mi smo to učinili.
I onda, tijekom određenog razdoblja – vjerujem da ono traje od kraja kolovoza do 3. listopada – bit će... – vjerujem da u
našem području, osim Savezne Republike Njemačke, ima pet zemalja – bit će brifing pred UN-ovim Socijalnim odborom.
To znači da smo više-manje u velikoj dvorani, ali je zatvorena. Ništa se ne prenosi prema vanjskom svijetu.
A zatim izvještavaju o tim pitanjima koja, takoreći, iznose nevladine organizacije i
pitaju gdje još ima prostora za poboljšanje.
A onda se sastavlja takozvana lista problema.
To znači da UN sada u suštini zadaje britanskoj vladi domaću zadaću o tome što treba promijeniti i poboljšati u budućnosti.
A onda će za pet godina ponovno provjeriti: jesu li se pridržavali?
Jesu li poboljšali situaciju s ljudskim pravima ili nisu?
Dakle, ako sam dobro razumio, gospodine Ludwig, ZAAVV je praktički bila jedina organizacija koja je izrazila kritiku?
Pa, baš kao što je bilo tijekom pandemije koronavirusa.
Bilo je samo malo kritičara, ljudi koji su to kritizirali.
Gotovo svi su smatrali da se suočavamo sa ozbiljnom pandemijom.
A kad imamo ozbiljnu pandemiju, moramo slijepo slijediti vodstvo vlade. Drugim riječima, moramo biti poslušni.
Ova pravila se ne smiju dovoditi u pitanje, to je tada bio moto. Mora li se ovome pokoravati?
I da, svi to i dalje rade. Dakle, još smo zaglavljeni u ovoj priči.
I ključni dio našeg paralelnog izvještaja jest da smo vrlo, vrlo jasno opisali kako je ova šok-strategija primijenjena.
Ljudi su bili šokirani, i taj šok i dalje djeluje.
A jedna od zahtjeva – mi također postavljamo zahtjeve u ovom izvješću; dopušteno je
postavljati zahtjeve koji se moraju provesti.
Jedan od naših zahtjeva je da se zabrane šok-taktike, da UN učinkovito proglasi da će se šok-taktike uvijek
smatrati kršenjem ljudskih prava, zločinom protiv čovječnosti.
Kada država koristi šok-taktike, što je bio slučaj ovdje, moto je:
Tvoji djedovi i bake će biti zgroženi ako ne budeš slijedio pravila. Zatim je bio red na djecu, i tako dalje.
Dakle, kada država šokira ljude, poput ovih prizora iz Kine, prizora iz Bergama, koji je ušao u povijest
kao prizor iz Bergama, tvrdnje da će, ako ne budete slijedili ta pravila, mnogi ljudi umrijeti.
Onda će djed i baka umrijeti, zatim će se jedan bolno ugušiti, i tako dalje.
Sve je to strategija šoka. A kad država primjenjuje tu strategiju šoka na svoje građane, poznatu kao nagovaranje (nudge),
kako bi ih gurnula u određenom smjeru, naravno da ljudi slijede.
I, kao što znamo, to izaziva reakciju u mozgu koja ljude naglo čini poslušnima i više-manje ih navodi da
prestanu dovoditi u pitanje ključne mjere i, kao što smo također vidjeli, počnu progoniti kritičare.
Pa što smo sve prošli, s pretragama kuća, kriminalizacijom i tako dalje, kao i s javnom kriminalizacijom u medijima i tako dalje.
I to se događa zbog ove šok-strategije. I moramo je zabraniti.
Moramo osigurati da državi više ne bude dopušteno na ovaj način pokušavati utjecati na stanovništvo.
I koje su šanse da će država promijeniti svoj stav?
Pa što točno će se dogoditi? Hoće li možda dobiti popis mjera koje detaljno navode što treba promijeniti
u budućnosti? Ili kako će to funkcionirati u praksi?
Upravo tako, bit će katalog mjera koji opisuju ove kritične točke.
Dakle, već smo postigli prilično mnogo.
Podnijeli smo paralelnu izvještaj, a paralelna izvještaj je prihvaćena.
Objavljeno je na web-stranici UN-a , pa ga možete pogledati i pročitati tamo.
Pozvani smo tamo kao nevladina organizacija – po mom mišljenju, jedina nevladina organizacija u
Njemačkoj koja se zalaže za pojedinačna ljudska prava.
Svi ostali očito to ne rade.
Bit ćemo tamo u ovoj brifing-sobi, u ovoj dvorani, gdje će se o tome raspravljati.
To znači da će se savezna vlada u suštini suočiti s našim stavovima.
To uključuje, na primjer, činjenicu da je (prof. dr. Denis) Rancourt doista pokazao u jednoj studiji , da je prof.
dr. Denis Rancourt utvrdio da će do kraja 2022. godine 17 milijuna ljudi diljem svijeta umrijeti od cjepiva.
To je važna točka, na kojoj moramo reći:
Ovdje je, čak i silom, uvedeno nešto što je dokazano uzrokovalo smrt 17 milijuna ljudi diljem svijeta.
Mislim, 17 milijuna ljudi – kada je u povijesti 17 milijuna ljudi ikada umrlo kao posljedica
vladinih mjera? Da, ne smijemo sve to zaboraviti.
I to znači da smo stigli tamo. Tamo nas prepoznaju.
Možemo doprinijeti svojim uvidima. I to je još jedan dio slagalice u procesu pojašnjenja i preispitivanja.
Da, dakle to objavljujemo, uključujući putem web-stranice UN-a.
Stavovi koje iznosimo, a koji su svi znanstveno utemeljeni, moraju se uzeti u obzir.
Morate to razgovarati s nama. I u nekom trenutku ih više ne možete ignorirati.
I ti si rekao rečenicu: Država ne smije nikoga ubiti.
Još uvijek imam drugu rečenicu za dodati:
Zločini protiv čovječnosti ili zločini protiv čovječanstva ne podliježu zastari.
Dakle, ono što sada radimo je sljedeća faza.
Podnijeli smo kaznene prijave. One su, naravno, odbačene.
Pretpostavili smo da će to biti slučaj, ali je to također nužan korak kako bismo mogli podnijeti kaznenu prijavu u Haagu.
Sada se znanstveno i politički ponovno ispituje i dokumentira da su se ti čini dogodili i da su imale posljedice.
I to će biti sljedeći korak: kazneno goniti ta djela i pozvati na odgovornost one koji su ih uveli.
Zato uvijek idemo korak dalje. I to je također dio toga.
To je zaista teško povjerovati.
Dakle, izvješće naše vlade nije spomenulo, na primjer, deklasificirane zapisnike Instituta Roberta
Kocha, u kojima je navedeno da nikada nije postojala medicinska nužnost za ove mjere.
Dakle, ovo je isključivo politički motivirano, jer o tome uopće nije bilo riječi.
Sama činjenica da su protokoli Roberta Kocha morali biti tuženi radi objave, da vlada sama od sebe nije rekla:
'Pogledajte, evo našeg izvještaja, kako smo tada razmišljali, kako smo postupali, u kojoj smo se situaciji nalazili.'
A nakon što su bili očišćeni, svi su također potamnili.
Protkoli Roberta Kocha o kojima znamo su procurili.
Da, oni koji nisu cenzurirani, gdje zapravo možemo pročitati što se dogodilo. I to nije slavno poglavlje u povijesti.
Možete vidjeti da... Uvijek su nam govorili: slijedite znanost, vjerujte znanosti!
RKI protokoli su ovdje također malo vratili povjerenje, naime:
Zapravo vjerujte znanosti, jer je znanost diskurs, ona je proturječnost, ona je rasprava.
I to se doista dogodilo u RKI-ju.
A onda je politički odlučeno da se ovaj spor, znanstveni spor i znanstveni nalazi neće provesti, već su poduzete političke mjere.
Ovo također vidimo u... Dio ovog izvještaja odnosi se na to kako radi STIKO, Stalni odbor za cijepljenje.
Stalni odbor za cijepljenje u suštini je tijelo sastavljeno od profesora koji su članovi kako bi stekli
određeni ugled ili priznanje u svojim životopisima.
Mi smo dio ove stalne komisije za cijepljenje, ali je to tijelo isključivo pod političkom dominacijom, gdje se
na kraju odluke ne donose na temelju znanstvenih spoznaja, nego na temelju političkih spoznaja.
I to su otkrili RKI protokoli.
Naravno, savezna vlada to ne želi u takvom izvješću, jer bi tada postalo očito da ti kršenja ljudskih prava nisu čak ni
nastala iz dobre volje, nego zapravo iz političkog uvjerenja.
Pa, iz perspektive građana, tako je to trenutno.
Država metle pod tepih cijelu prošlost.
Od vladinih i nevladinih organizacija, recimo dvadeset koje podnose svoje izvještaje,
samo je jedna podigla prst i rekla: Ne ovako!
Povrijeđen je zakon. U osnovi – da to kažem ovako – to je kao David protiv Golijata, zar ne?
Ogromna većina protivnih glasova, ili situacije kroz koje se morate probijati.
Kako građanin poput mene može podržati vaš rad kako bi dobio na težini i kako bi se povećala svijest da je
ovo preispitivanje i sprječavanje daljnjih zločina nužno?
Pa, prije svega, možete nas podržati tako što ćete postati član-podupiratelj.
Dakle, imamo mnogo članova koji nas podržavaju. Osnovali smo ZAAVV kao centar.
Postoji udruga za podršku u kojoj se možete učlaniti kao podržavajući član i, koliko znam, financijski
doprinijeti radu mjesečnom donacijom počevši od deset eura.
Jer, naravno, troškovi se uvijek nastaju.
Dakle, na primjer, putovanje u Ženevu sada i boravak tamo košta novac.
Izrada takvog izvješća, koja je trajala više od pola godine, uključujući ponovljene sastanke,
konzultacije sa stručnjacima i slično, također košta novac.
Dakle, jedna je mogućnost da ga zapravo možete podržati financijski i putem podržavajućeg članstva.
Inače, također imamo mogućnosti za suradnju.
Dakle, imamo razne odbore, imamo razne organizacije.
Dakle, mi u suštini gradimo na četiri podpodručja u ovom ZAAVV-u.
Spomenuli ste to ranije: istragu, preispitivanje, pravno gonjenje i prevenciju.
Imamo podorganizacije za svaku od ovih područja, koje djeluju u različitim područjima.
Dakle, na primjer, izrada letaka, razglednica, informacija, priopćenja za medije i tako dalje.
Imamo priliku to učiniti na web-stranici ZAAVV , gdje možete opisati svoja vlastita iskustva.
U osnovi možete sami prijaviti slučajeve, stvari koje ste sami doživjeli – bilo da ste bili progonjeni na
demonstracijama ili vam nije bilo dopušteno ući na koncert.
Sve te stvari koje ste sami iskusili možete prijaviti tamo putem obrasca za registraciju .
Jer ako odeš u Haag... Već je podnesena kaznena prijava u Haagu koju su dvojica branitelja ljudskih prava, koji su u
suštini zajedno sa mnom napisali izvješće, već podnijeli.
Postoji broj predmeta, već postoji kaznena prijava u Haagu i mi je stalno nadopunjujemo.
To znači da kad god imamo nove slučajeve, kad god imamo više žrtava cjepiva, kad god imamo kolateralnu štetu
i tako dalje, Haag uvijek mora snositi najveći teret.
To znači da će Haag zahtijevati mnogo informacija koje nam možete dostaviti.
Dakle, možete dati informacije ZAAVV-u i poslati nam dokumente.
Sada imamo izvrstan poslužiteljski sustav na kojem možete predati videozapise i dokumente.
Molimo pošaljite sve što ste doživjeli tijekom pandemije koronavirusa ZAAVV-u. Jednostavno posjetite
web-stranicu ZAAVV-a (www.zaavv.com) kako biste vidjeli kako.
Jednostavno tamo prenesite stavke, prenesite datoteke ili ih pošaljite e-poštom.
I, kao što smo rekli, imamo sustav dokumentacije u kojem sve činimo čitljivim. Svaki video se odmah transkribira .
To znači da možemo koristiti funkciju pretraživanja, tako da odvjetnici i akademici već mogu pretraživati mnoštvo
stvari koje su se dogodile tijekom pandemije koronavirusa.
Videozapisi, kao što sam rekao, dokumenti, datoteke, informacije i, naravno, sva ona pisma
koja vrše pritisak i koriste strategiju šoka.
Sve se to prikuplja, dokumentira i postavlja na vremensku crtu kako bismo to mogli obraditi za buduće
generacije i učiniti dostupnim za znanstvenu analizu.
I to znači da možemo imati sva naša vlastita iskustva.
Na primjer, jednom sam uputio apel. Bilo tko, uključujući i tebe, to može učiniti.
Vrlo je važno snimiti video svojim mobilnim telefonom. Svi danas imaju mobilni telefon.
Stavite svoj mobitel ispred sebe, snimite video ili ispričajte nekome svoju priču o onome
što ste doživjeli između 2020. i 2023. godine.
Ovo je vrlo važno jer bi inače naša usmena povijest bila ograničena na ono što izvještavaju glavni
mediji ili vodeći časopisi, televizija i tako dalje.
Bolje je da ljudi pričaju svoje priče.
To znamo iz vremena nacionalsocijalizma – sada vidimo mnogo starijih ljudi koji su tada bili tamo i
mogu ispričati svoja iskustva kao suvremeni svjedoci.
A sada, u suvremenom dobu, svi možemo sami biti suvremeni svjedoci, jednostavno snimajući video, pričajući
vlastite priče i šaljući ih ZAAVV-u, postavljajući ih na mrežu.
I svaki glas jednostavno ima težinu u vašoj stvari, u našoj zajedničkoj borbi da se takve stvari riješe i
spriječe, i iznad svega da se nikada više ne ponove. To također cijeloj stvari daje težinu.
Da, također i za budućnost. Točno, ionako postoji težina.
Dakle, radimo prema cilju – koji je, usput rečeno, također jedna od daljnjih zahtjeva u našem paralelnom
izvješću – da želimo postojanje takozvane komisije za istinu.
Što je komisija za istinu?
Komisija za istinu je ustaljen pojam, čak i u UN-u.
To znači da su u slučajevima kršenja ljudskih prava, poput onih u Ruandi ili u Južnoj Africi, nakon
ukidanja apartheida osnovane takozvane komisije za istinu.
Komisija za istinu znači da se oni pogođeni okupljaju. Što sada doživljavamo?
Vidimo istražne odbore, istražne komisije i tako dalje.
To znači da počinitelji zapravo sjedu zajedno i razgovaraju o tome što se tada dogodilo.
Gdje se žrtve odvijaju? Da, nekoliko stručnjaka će nam se pridružiti, ali to je sve.
Ali gdje su ljudi koji su pogođeni? Gdje se to događa?
Jer su ljudi koji su pogođeni to iskusili iz prve ruke.
I, po mom mišljenju, trebamo komisiju za istinu u svakom okrugu, u svakoj općini, gdje se ova pitanja mogu riješiti.
Što se zapravo dogodilo tijekom ovog razdoblja? Tko je bio uključen? Tko je bio uključen i kako?
Zdravstvene vlasti su sudjelovale, škole su sudjelovale, školski administratori su sudjelovali, poslodavci su sudjelovali,
policija je sudjelovala, skupštinske vlasti su sudjelovale.
Svi su sudjelovali i diskriminirali ljude, potlačene ljude koji su samo kritički propitivali je li sve što ovdje čujemo istina.
I to se mora dogoditi lokalno u takozvanim komisijama za istinu.
To znači da ne mora... – kao što sam rekao, istražni odbori i istražna komisija su sasvim u redu.
Ali nam trebaju lokalne komisije u kojima počinitelji i žrtve sjede zajedno za istim stolom i razgovaraju, gdje se ono
što se doista dogodilo temeljito razradi, gdje počinitelji također objašnjavaju zašto su učinili ono što su učinili.
Onda se vraćamo na strategiju šoka, na nagovaranje, gdje kažu: "Sve smo povjerovali."
I da potom razvijete nova pravila za suživot i kažete: u redu, gdje mogu instalirati vatrozidove?
Gdje mogu osigurati da se nešto ovakvo nikada više ne dogodi?
A te komisije za istinu, tko ih pokreće? Kako nastaju?
Pa, komisije za istinu mogu se pokrenuti na različite načine.
Sada se obraćamo UN-u, tražeći od njega da uputi zahtjev Saveznoj vladi, u suštini govoreći: osigurajte sredstva.
Dakle, u načelu, na državnoj razini, tj. na saveznoj državnoj razini ili čak na saveznoj razini, moglo bi
se reći, mi pružamo... – umjesto da uložimo još 15 milijuna u promicanje demokracije...
Upravo te nevladine organizacije potom ustanu i kažu da zapravo nemaju što kritizirati.
Dobivamo novac od države, sve je vrhunski.
Da se tih 15 milijuna, koje sada žele povećati, ne koriste za nastavak promicanja demokracije, te takozvane demokracije...
Ne promiče se demokracija, nego naša demokracija – to su dva različita koncepta.
Da, na primjer, uzmete taj novac i kažete da će biti stavljen na raspolaganje organizacijama ili
ljudima koji lokalno osnivaju komisiju za istinu.
I onda stvarno sjedite tamo i kažete: u redu, idemo u općinsku vijećnicu ili gradsku vijećnicu,
ovisno o tome gdje ima mjesta. I svi mogu sudjelovati.
Sada sastavljamo program i pitamo se: što smo sve iskusili tijekom godina?
Što sam doživio? Kako sam to doživio?
Što mi se dogodilo? Što se dogodilo mojoj djeci? Kakav sam pritisak morao podnijeti?
I onda sjednete zajedno, ne u smislu da jedni druge sudite ili bilo što slično, nego da kažete: "Hajde da razgovaramo
o tome što se dogodilo. Kako smo došli do ove točke?"
I onda će se jednostavno riješiti. I onda će se iz toga izvući zaključci.
To bi bila komisija za istinu. A to bi se potom odvijalo pod pokroviteljstvom, na primjer, UN-a, koji bi
osigurao da se provede pošteno i ne ponovno jednostrano, u stilu: pa mi smo sve radili ispravno.
A ZAAVV je sada također u svom izvješću UN-u predložio da te komisije za istinu trebaju postojati.
Možemo postavljati zahtjeve. U suštini možemo reći što želimo da se sada dogodi.
To uključuje osnivanje komisija za istinu. Također uključuje trenutno zaustavljanje mRNA cijepljenja.
Ovo uključuje zabranu nagovaranja. Uključuje jasno pravilo da kultura nikada više ne smije biti zabranjena.
Kultura uvijek ima jezgru otpora.
Kultura i umjetnost uvijek uključuju ideju onoga što bi moglo biti, i stoga uvijek imaju element otpora.
Vjerujem da je za to postojao razlog.
Vjerujem da ste na početku rekli da su ove mjere uvedene širom svijeta. To nije istina.
Dakle, ove mjere, pa čak i ove drastične mjere, bile su ograničene, u suštini, na zapadne zemlje, odnosno na
industrijalizirane zemlje. I postojale su značajne razlike.
Dakle, u takozvanom Oxfordskom indeksu strogosti , Njemačka je uvijek bila daleko ispred.
U Španjolskoj, na primjer, kulturni događaji nikada nisu bili zabranjeni jer je kultura u
Španjolskoj također utemeljena u španjolskom ustavu.
A to znači da su koncerti uvijek morali biti održani, a ljudi su uvijek morali imati pravo prisustvovati
koncertima, kulturnim događajima, muzejima i tako dalje.
I vjerujem da se totalitarno društvo može izgraditi samo zabranom umjetnosti.
Ili kada se pokušava zabraniti pristup umjetnosti. I to se dogodilo.
I zato je jedna od naših najvažnijih zahtjeva da umjetnost i kultura nikada više ne budu zabranjivane na ovaj način,
da pristup njima nikada više ne bude zabranjen na način na koji smo to iskusili tijekom protekle tri godine.
Vrlo zanimljivo.
I, naravno, obrazovanje. Obrazovanje je ograničeno.
Učenici više nisu mogli ići u školu.
I to takozvano učenje na daljinu nije se održalo, odnosno u suštini nije moglo biti održano.
O školi: Suština škole je da se ljudi okupljaju, umjesto da sjede negdje za uređajem
ili strojem i upijaju neku vrstu obrazovanja.
Ali je to također ovo okupljanje, ova međuljudska interakcija.
I nešto ovako nikada više ne smije biti zabranjeno. To se nikada više ne smije dogoditi.
A to uključuje, kao korak, osnivanje komisije za istinu u kojoj, na primjer, učenici mogu opisati kako su se zapravo osjećali
tijekom tog razdoblja i kako se još uvijek osjećaju danas, kako bi društvu postalo jasnije:
nikada više ne smijemo učiniti ništa slično!
Da, vrlo zanimljivo. Divno.
To je također ključ za pomirenje s prošlošću i sprječavanje daljnjih zločina, a također je dio ovih
komisija za istinu koje se sada trebaju uspostaviti.
I mislim da je naš današnji intervju, naš današnji razgovor o ovoj temi, također važna informacija, uključujući i za javnost.
Da se uvede nešto poput ovoga, da ljudi znaju da je to apsolutno nužno.
Da, to mora biti poruka. Pandemijsko razdoblje bilo je obilježeno motom da se ta pravila ne smiju dovoditi u pitanje.
I mi se protivimo tome – kao što možete vidjeti ovdje na mojoj majici: Sloboda počinje s ne
– pravila se uvijek moraju dovoditi u pitanje.
Uvijek moraš reći ne. Sloboda je kad netko može reći ne bez straha od negativnih
posljedica. Jer svatko mora moći to učiniti za sebe.
I ljudi moraju naučiti da imaju znatno više moći nego što su do sada vjerovali.
Ljudi jednostavno vjeruju da dajemo moć našim predstavnicima i da će oni učiniti pravu stvar.
A kad se pojavi takva dezinformacija, kad se pojave takve strategije nagovaranja, kad se pojave takve šokantne
strategije, ljudi jednostavno slijepo slijede i nisu ni svjesni moći koju zapravo imaju da promijene stvari.
Vidjeli smo tijekom pandemije koronavirusa da ljudi doista mogu utjecati na politiku i mijenjati društvene
uvjete kroz prosvjede, kao što su ponedjeljni prosvjedi.
A te komisije za istinu također bi trebale poslužiti da ljudima jasno stave do znanja da se država uvijek gradi na narodu i da
narod zapravo drži moć u svojim rukama, osim ako je ne ustupi.
A to znači ostati vjeran sebi i, kad shvatiš da nešto nije u redu, reći ne i reći: neću to prihvatiti, neću to raditi.
To je važna poruka. I, naravno, to se također može ojačati ovim komisijama za istinu.
I jasno je da vlada, predstavnici države koji sada drže vlast, naravno ne žele tako nešto.
Jer najveća opasnost za predstavnike jest da ljudi shvate da mi zapravo ne moramo ovo raditi.
Ne moramo se složiti s onim što nam ovdje govoriš da radimo.
I to bi trebala biti poruka. Poruka zapravo treba biti:
Država funkcionira kada su ljudi unutar te države svjesni svoje moći i svojih mogućnosti te ih koriste.
I to je također uključeno, usput, možda kao dio našeg društvenog izvještaja, paralelnog izvještaja koji smo podnijeli...
Kao što ste možda primijetili, poduzeti su pokušaji da se pojedinačna ljudska prava,
koja su provediva, zamijene konceptom etike.
Moramo biti vrlo oprezni da ne koristimo pojam etike.
Postoje etički odbori, i ti su etički odbori odjednom diktirali što smijete, a što ne
smijete raditi, i što je ispravno, a što pogrešno.
Što je ispravno, a što pogrešno, određeno je za nas u Općoj deklaraciji o ljudskim pravima i u ova dva saveza.
Naime, pojedinačna ljudska prava koja imam: Imam pravo na svoj život.
Imam pravo slobodno živjeti svoj život.
Imam pravo na okupljanje. Imam pravo na vlasništvo.
Imam pravo tražiti posao koji želim.
Imam pravo odgajati svoju djecu onako kako želim, i tako dalje.
Djeca, naravno, imaju pravo da ne budu tukana. To su sva pojedinačna prava.
I također mogu istaći i zahtijevati ta pojedinačna prava pred raznim institucijama i protiv države, ako je potrebno.
Etika je nešto kolektivno. Etika je odjednom opis – da, ispravno je podložiti se državnim
pravilima jer ćemo svi biti bolje, i tako dalje.
I onda odjednom pojedinačna prava na obrazovanje, na rad, na sve što sam upravo spomenuo, a
osobito na moj dostojanstvo, padaju u zaborav.
I zato smo rekli, i to smo doista uključili u zahtjev u ovom izvješću, da ne smijemo zamijeniti
ljudska prava, pojedinačna ljudska prava, etikom.
Da, recite mi, kroz sumnjivu etiku, gdje pojedinačna prava ili ljudsko dostojanstvo odjednom postaju predmet pregovora.
Odjednom, da, točno.
Dobro. Mislim da to sažima sve što ti je na umu.
Nastavit ćemo zajedno raditi na ovome. Također ćemo nastaviti izvještavati o vašem radu.
Još jednom, puno vam hvala, puno vam hvala što ste odvojili vrijeme za ovaj intervju.
Da, hvala vam puno što ste mi dopustili da budem ovdje.
Svaki put kad podijelite video s Kla.TV-a, dajete ključni doprinos razotkrivanju medijskih laži i ratnohuškanja.
Čovječanstvo više ne bi trebalo biti ostavljeno u mraku.