Ma egy különleges vendéget szeretnék köszönteni a stúdióban.
Ő egy nagyon különleges ember, egy hős a szememben.
A legsötétebb, legújabb korona-járványos időszakban, amikor pánikrohamokkal zaklattak minket, amikor végtelen korlátozásokkal
kellett megtapasztalnunk, amikor mindentől eltiltottak, amit csak lehetett, megalapította az "Emberiség elleni
bűncselekmények felértékelésével, tisztázásával, jogi üldözésével és megelőzésével foglalkozó központot".
Amikor bevezették a létesítményalapú oltási kötelezettséget, még tovább ment, és 2023. december 10-én mintegy 600
büntetőfeljelentést tett a karlsruhei szövetségi ügyészségen.
Mottója az volt, hogy az állam nem ölhet embereket.
Ez történt a korona elleni kísérleti, úgynevezett vakcinázás miatt, amelynek számos
mellékhatása volt, beleértve a haláleseteket is.
A mottója: az állam nem teheti ezt meg. Soha nem hatalmaztuk fel az államot erre.
Ezt a hőst, aki kiállt hazánkért, aki kiállt az egész emberiségért, gyakran lehetett
látni a tüntetéseken Michael Ballweg mellett.
Jogi támogatást nyújtott Michael Ballwegnek is a tárgyalásokon, a bírósági
tárgyalásokon, és szeretném ma üdvözölni Ralf Ludwigot.
Igen, jó napot, köszönöm, hogy itt lehetek.
Ludwig úr, a ZAAVV, ez az emberiesség elleni bűncselekmények kivizsgálásával, jogi üldözésével és
megelőzésével foglalkozó központ, most írt egy jelentést az ENSZ számára - nem más, mint az ENSZ.
Miről szól ez a jelentés? Miért készült ez a jelentés?
Miért volt erre szükség az Ön nem kormányzati szervezetének, a ZAAVV-nak?
Igen, 1948-ban elfogadtuk az "Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatát".
A második világháború és a náci korszak tapasztalatai vezettek az egyetemes emberi jogok mint egyéni jogok bevezetéséhez.
Az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatát követően pedig két további egyezmény született.
Az első a polgári paktum a polgári és állampolgári jogokról, a második pedig a szociális paktum, amely
tovább konkretizálja és tisztázza az egyéni emberi jogokat.
A szociális paktummal kapcsolatban pedig megállapodás született arról, hogy az államoknak a 2000-es évek elejétől kezdve
ötévente úgynevezett szociális jelentést kell benyújtaniuk.
Ez azt jelenti, hogy az államoknak állami jelentést kell benyújtaniuk.
Úgyszólván jelentést kell benyújtaniuk az emberi jogok helyzetéről, ahogyan azt ez a szociális paktum meghatározza.
Ilyenek például a munkajogok, az egyenlő jogok, az egészségügyi és kulturális jogok.
Az államoknak rendszeresen jelentést kell tenniük a világnak ezekről a jogokról és az országaikban kialakult helyzetről.
Az ENSZ felé?
Az ENSZ felé. Ez az ENSZ szociális bizottsága, amelyik ezt csinálja.
Ez tehát az ENSZ egyik alszervezete vagy alcsoportja.
Ötévente pedig jelentést kell tenni az állapotról.
Mi a helyzet a bérekkel, az egyenlő jogokkal és az egészségügyi ellátással?
Van-e alapellátás, vagy az emberek a lehető legjobb ellátást kapják?
Mi a helyzet a kulturális jogokkal? Mert a kulturális jogok egyben egyéni emberi jogok is.
A nem kormányzati szervezetek, beleértve a magánszemélyeket is, úgynevezett árnyékjelentést vagy párhuzamos jelentést
nyújthatnak be, miután ezeket a jelentéseket közzétették.
Más szóval, benyújtanak egy jelentést az ENSZ-nek, és azt mondják:
Nos, itt az állam nagyon szépen beszámolt arról, amit elért, de sok mindent elfelejtettek.
Különösen olyan dolgokról is megfeledkezik, amelyeket nem tett meg, vagy amelyeket esetleg az emberi jogokat megsértve tett meg.
A nem kormányzati szervezeteket pedig arra kérik, hogy egy bizonyos időpontig nyújtsanak be egy
úgynevezett árnyék- vagy párhuzamos jelentést.
Ezt tettük mi is ZAAVV-ként. És most, szeptember 18-án...
Elnézést - konkrétan erről a Corona-időről?
A mostani jelentés a Németországi Szövetségi Köztársaság 2018-2023-as állami jelentése volt.
Más szóval, hogyan tartották be a szociális jogokat Németországban, azokat a jogokat, amelyeket az
imént felsoroltam, ebben az időszakban. És ebben az időben történt a koronavírus világjárvány.
Ez pedig azt jelenti, hogy a Német Szövetségi Köztársaság valahogy elfelejtett beszámolni a 2020 és 2023
között hozott intézkedéseiről az állami jelentésben.
És most minket, mint nem kormányzati szervezeteket arra kérnek, hogy állítsunk össze egy úgynevezett problémalistát... - más
szóval lényegében azt mondjuk, hogy mi nincs ebben a jelentésben?
Milyen hiányosságok vannak? Mit felejtettek el?
Mi a ZAAVV-nál ezt láttuk feladatunknak, és azt mondtuk:
Oké, ha maga a szövetségi kormány nem számol be arról, hogy az iskolások traumatizálódtak, mert nem engedték őket iskolába
menni, mert maszkot kellett viselniük, amikor ott voltak, állandóan tesztelték őket és így tovább,
akkor nekünk kell beszámolnunk erről a traumatizációról.
Ha a szövetségi kormány elfelejti jelenteni, hogy orvosi beavatkozásokat hajtott végre az embereken az
orvosi normák figyelmen kívül hagyásával, például ezt a kötelező védőoltást, akkor ezt jelentenünk kell.
Igen, ha a szövetségi kormány elfelejti, hogy az általuk hozott intézkedések lényegében a lökdösésen és a
sokkterápián alapulnak, ami az emberi jogok megsértését jelenti, akkor erről jelentést kell tennünk.
Igen, ha a szövetségi kormány elfelejti, hogy engedélyezi a terhes nők számára az oltási ajánlást anélkül, hogy az bármilyen
tudományos indoklással rendelkezne, azaz az mRNS-oltással történő oltási ajánlást, akkor erről jelentést kell tennünk.
És ezt írtuk a párhuzamos jelentésünkben.
Vagy például a kulturális jogok, hogy a 2020 és 2023 közötti időszakban Németországban gyakorlatilag nincs
kultúra, hogy egy bizonyos időponttól kezdve csak beoltottként lehetett koncertekre járni vagy moziba menni.
Ha a szövetségi kormány ez idő alatt elfelejt jelentést tenni ezekről az emberi jogi korlátozásokról,
akkor nekünk kell ezt megtennünk. És mi ezt tettük.
Erről pedig szeptember 18-án Genfben tárgyalnak majd a német kormány és az ENSZ képviselőivel.
Hihetetlen, hogy a politikusaink teljesen hallgatnak a jelentésükben ezekről a valóban botrányos korlátozásokról,
ezekről a tömeges - valóban - emberi jogi jogsértésekről, és - hogy is mondjam - amikor a gyerekek maszkban
rohangálnak, az ennek következtében bekövetkezett traumatizációról. Egyikről sem tettek említést?
Mindezekről nem esett szó.
Hihetetlen.
Pontosan, esetleg azt mondhatná: Rendben, a világjárványhelyzet és a vírus veszélyes volta miatt a következő
jogokat korlátoztuk a következő mértékben ebben az időszakban.
Mondhattad volna ezt is. De a szövetségi kormány meg sem próbálta megindokolni a meghozott
intézkedéseket, ehelyett teljesen figyelmen kívül hagyta őket.
Egyáltalán nem számoltak be róla. Egy lábjegyzetben azt írja, hogy jelenleg sok traumatizált iskolással van probléma.
Ebben a lábjegyzetben pedig egy másik jelentésre hivatkozik, amely egy másik lábjegyzetben azt írja, hogy
ez valószínűleg ezeknek az intézkedéseknek köszönhető.
De ez volt minden. Ezen kívül - a kötelező védőoltásokról, a vakcinák okozta károkról, a vakcinák okozta halálesetekről, a
lökdösődésről és a sokkoló intézkedésekről, a kulturális korlátozásokról, mindarról, amit 2020 és
2023 között tapasztaltunk - egy szót sem, semmit.
Ehelyett a szövetségi kormány tulajdonképpen önmagát dicséri, hogy sikerült bevezetnie a nemekhez illő nyelvezetet és
megakadályoznia a megkülönböztetést, mert mostantól azoknak, akik nemüket másként látják, mint ahogy azt
születésükkor bejegyezték, lehetőségük van arra, hogy megváltoztassák nemüket, és így tovább.
Ezek voltak a 2018 és 2023 közötti sikerek vagy hírértékű tételek.
Minden más nem szerepel a jelentésben, a Szövetségi Köztársaság állami jelentésében.
Igen, ez hihetetlen. És most 18-án lesz egy meghallgatás, ha jól értettem - magától az ENSZ-től, ettől a szociális bizottságtól?
Pontosan, a folyamat az, hogy az államok, az ENSZ összes érintett állama ratifikálta ezt a szociális paktumot.
Ezekről a különböző területekről számolnak be.
A nem kormányzati szervezeteknek ezután van egy határidő és van idő - ebben az esetben június 30-ig.
Június 30-án, azt hiszem, 28-án nyújtottuk be.
Tehát június 30-ig benyújthatják ezt az úgynevezett párhuzamos jelentést, ahol aztán megnézhetik a szövetségi
kormány, azaz az állam jelentését, és aztán nem kormányzati szervezetként elmondhatják, hogy mi hiányzik a margóról.
Németországból mintegy 20 nem kormányzati szervezet nyújtotta be párhuzamos jelentését.
A többiek egyike sem említ semmit a koronáról.
Hihetetlen.
Tehát az az érzése az embernek, hogy itt természetesen ezek mind alapvetően államilag finanszírozott nem
kormányzati szervezetek, tehát nyilvánvalóan inkább claqueurök , mint kritikus emberi jogi szervezetek.
És ezt eddig a pontig be is nyújtják. Mi is ezt tettük.
Aztán egy bizonyos időn belül - azt hiszem, augusztus végétől október 3-ig - azt hiszem, a mi területünkön öt állam van, a
Németországi Szövetségi Köztársaságon kívül - egy úgynevezett tájékoztatóra kerül sor az ENSZ Szociális Bizottsága előtt.
Ez azt jelenti, hogy többé-kevésbé egy nagy teremben vagyunk, de az le van zárva. Semmi sem jut ki a külvilágba.
Aztán ezekről a kérdésekről, amelyeket a nem kormányzati szervezetek úgymond behoznak, és azt
mondják, hol van még felzárkózási szükséglet?
És ezután elkészül egy úgynevezett problémalista.
Ez azt jelenti, hogy az ENSZ most úgymond házi feladatot ad a német kormánynak, hogy mit kell
változtatniuk a jövőben, mit kell javítaniuk.
Aztán öt év múlva újra felülvizsgálják: Tartották-e magukat hozzá?
Javítottak-e az emberi jogi helyzeten vagy sem?
Tehát, ha jól értettem, Ludwig úr, akkor a ZAAVV gyakorlatilag az egyetlen szervezet volt, amelyik kritikát fogalmazott meg?
Nos, ahogyan a korona-korszakban is volt.
Csak kevés volt a kritikus, a kritizáló emberek száma.
Szinte mindenki azon a véleményen volt, hogy komoly világjárványról van szó.
És ha komoly világjárvány van, akkor most vakon kell követnünk az államot. Más szóval, kvázi engedelmesen.
Ezeket a szabályokat nem szabad megkérdőjelezni, volt akkoriban a mottó. Muszáj betartani őket?
És igen, mindenki ezt folytatja. Tehát még mindig benne vagyunk ebben a narratívában.
És a párhuzamos jelentésünk lényeges része, hogy nagyon-nagyon világosan kidolgoztuk,
hogyan használták ezt a sokkoló stratégiát.
Az emberek megdöbbentek, és ez a sokk még mindig hat.
És az egyik követelés - tehát ebben a jelentésben mi is követeléseket fogalmazunk meg, akkor önök is megfogalmazhatnak
olyan követeléseket, amelyeket végre kell hajtani.
És az egyik követelésünk az, hogy a sokkoló stratégiákat tiltsák be, hogy az ENSZ gyakorlatilag kimondja, hogy a
sokkoló stratégiák mindig az emberi jogok megsértésének, az emberiség elleni bűncselekménynek minősülnek.
Ha az állam sokk stratégiával, ami itt a mottó volt:
A nagyszüleid megfulladnak, ha nem tartod be a szabályokat. Aztán jöttek a gyerekek, és így tovább.
Tehát ha az állam sokkhatás alá helyezi az embereket, mint ezek a képek Kínából, a bergamói képek, ami a bergamói
képekként vonult be a történelembe, az állítások, hogy ha nem követed ezeket a szabályokat, akkor sok ember fog meghalni.
Aztán a nagyszülők meghalnak, aztán megfulladsz a kínok között, és így tovább.
Az egész egy sokkoló stratégia. És ha az állam ezt a sokkoló stratégiát arra használja, hogy befolyásolja a polgárait
- ezt hívják lökdösésnek -, hogy egy bizonyos irányba terelje őket, akkor az emberek természetesen követni fogják.
És mint tudjuk, az agyban egy reakció keletkezik, ami aztán ahhoz vezet, hogy az emberek hirtelen engedelmesek lesznek, és
többé-kevésbé már nem kérdőjelezik meg a kritikai intézkedéseket, hanem - mint azt mi is
tapasztaltuk - hirtelen üldözni kezdik a kritikusokat.
Tehát mit tapasztaltunk a házkutatásokkal, a büntetőeljárásokkal és így tovább, valamint a médiában
történő nyilvános büntetőeljárásokkal és így tovább.
És ez a sokkstratégián keresztül történik. És ezt be kell tiltanunk.
Biztosítanunk kell, hogy az állam többé ne próbálhassa ilyen módon befolyásolni a lakosságot.
És milyen esélyeket lát arra, hogy sikerüljön változtatni az államon?
Mi fog pontosan történni? Talán kap egy intézkedéskatalógust, hogy mit kell változtatnia a
jövőben? Vagy hogy fog ez kinézni a gyakorlatban?
Pontosan, lesz egy intézkedéskatalógus, ahol ezeket a kritikus pontokat leírják.
Már eddig is sok mindent elértünk.
A párhuzamos jelentést benyújtottuk, a párhuzamos jelentést elismerik.
Az ENSZ honlapján közzétették, így ott megnézhetik és elolvashatják.
Nem kormányzati szervezetként kaptunk meghívást - véleményem szerint az egyetlen olyan nem kormányzati szervezet
Németországban, amely az egyéni emberi jogokért kampányol.
Mindenki más nyilvánvalóan nem ezt teszi.
Ott leszünk ebben a tájékoztató teremben, ebben a teremben, ahol ezt megvitatják.
Más szóval, a szövetségi kormányt gyakorlatilag a mi pontjainkkal szembesítik.
Ide tartozik például az a tény, hogy (Prof. Dr. Denis) Rancourt egy tanulmányában megállapította, hogy 2022 végéig
világszerte 17 millió ember fog meghalni a vakcina miatt.
Ez egy fontos pont, ahol azt kell mondanunk:
Valami olyasmit vezettek be ide, akár erőszakkal is, ami bizonyíthatóan 17 millió ember halálát okozta világszerte.
Úgy értem, 17 millió ember - mikor halt meg a történelem során 17 millió ember kormányzati
intézkedések következtében? Igen, ezt nem lehet elfelejteni.
És ez azt jelenti, hogy megérkeztünk. Felismertek bennünket.
Elmondhatjuk a véleményünket. És ez a mozaik egy újabb darabja a tisztázás és az újraértékelés folyamatában.
Igen, nyilvánosságra hozzuk, többek között az ENSZ-en keresztül.
Az általunk felvetett, tudományos bizonyítékokkal alátámasztott pontokat el kell ismerni.
Ezt velünk kell megbeszélnie. És egy bizonyos ponton már nem lehet őket félretenni.
És kimondta a mondatot: Az állam nem ölhet embereket.
Még mindig van egy második készletem:
Az emberiesség elleni bűncselekmények vagy az emberiesség elleni bűncselekmények soha nem évülnek el.
Tehát amit most csinálunk, az a következő lépés.
Büntetőfeljelentést tettünk. Természetesen elutasították őket.
Ezt feltételeztük, de ez is egy szükséges lépés ahhoz, hogy Hágában büntetőfeljelentést tehessünk.
Most ismét tudományos és politikai elemzés alá vetjük és nyilvánvalóvá tesszük, hogy ezek a cselekmények
megtörténtek, és hogy ennek következményei is voltak.
A következő lépés pedig az lesz, hogy ezeket a bűncselekményeket büntetőeljárás alá vonjuk, és
felelősségre vonjuk azokat, akik ezeket bevezették.
Ezért mindig egy lépéssel tovább megyünk. Ez is része ennek.
Ezt tényleg nehéz elhinni.
A kormányunk jelentése még csak meg sem említette például a Robert Koch Intézet jegyzőkönyveit, amelyeket
nyilvánosságra hoztak, és amelyek szerint soha nem volt orvosi követelmény ezekre az intézkedésekre.
Tehát ez tisztán politikai indíttatású, mert erről egyáltalán nem esett szó.
Maga az a tény, hogy a Robert Koch-jegyzőkönyveket nyilvánosságra kellett hozni, hogy a kormány nem azt mondta saját
kezdeményezésére, hogy nézze, itt van a mi jelentésünk, hogy úgy mondjam, arról, hogy mi hogyan gondolkodtunk
akkor, hogyan cselekedtünk, milyen helyzetben voltunk.
És miután kiengedték őket, mindannyian elsötétültek.
Tehát az általunk ismert Robert Koch protokollok kiszivárogtak.
Igen, azok, amelyek nem szerkesztettek, és amelyekből valóban kiolvashatjuk, hogy mi
történt. És ez nem semmi, amiről írni lehetne.
Ezt láthatjátok... Mindig is azt mondták nekünk: kövessétek a tudományt, bízzatok a tudományban!
Az RKI-protokollok itt is helyreállították a hitet, nevezetesen:
Bízzunk a tudományban, mert a tudomány diskurzus, ellentmondás, vita.
És ez valóban megtörtént az RKI-ban.
És akkor politikailag rákényszerítették, hogy ezt a vitát, a tudományos vitát és a tudományos eredményeket nem
hajtották végre, hanem politikai intézkedéseket hoztak.
Egyébként ezt látjuk a... A jelentés egy része azt mutatja be, hogyan működik az STIKO, az Állandó Oltási Bizottság.
Az Állandó Oltási Bizottság alapvetően egy olyan testület, amelyben a professzorok azért ülnek, hogy bizonyos
rangot vagy elismerést tudjanak felmutatni önéletrajzukban.
Mi is benne vagyunk ebben az Állandó Oltási Bizottságban, de az Állandó Oltási Bizottság egy tisztán politikai
dominanciájú testület, ahol a döntéseket végül nem a tudományos ismeretek, hanem a politikai ismeretek alapján hozzák meg.
És az RKI jegyzőkönyvek ezt is feltárták.
És természetesen a német kormány ezt nem akarja egy ilyen jelentésben, mert akkor láthatjuk, hogy ezek az
emberi jogi jogsértések nem is jószántukból történtek, hanem valójában politikai meggyőződésből.
Nos, a polgárok szempontjából ez így van.
Az állam az egész múltat a szőnyeg alá söpri.
A kormányzati és nem kormányzati szervezetek, azt mondanám, hogy a húsz szervezet, amelyik benyújtja a jelentését, csak egy
van, amelyik csak feltartotta az ujját, és azt mondta: Így nem!
Bűncselekmény történt. Ez majdnem - hadd fogalmazzak így - olyan, mint egy Dávid kontra Góliát, nem igaz?
Az ellenvélemények hatalmas túlsúlya, vagy ahol te vagy, ott kell átverekedned magad.
Hogyan támogathatja a magamfajta polgár az Önök munkáját, hogy az még fontosabbá váljon, hogy az emberek jobban tudatában legyenek
annak, hogy fel kell dolgozni ezeket a bűncselekményeket, és meg kell akadályozni a további bűncselekményeket?
Először is, természetesen támogathat minket azzal, hogy támogató taggá válik.
Tehát sok támogató tagunk van. Központként létrehoztuk a ZAAVV-t.
Létezik egy támogatói egyesület, ahol támogató taggá válhatsz, és aztán támogathatod a munkát
anyagilag, azt hiszem, havi tíz euróval, mint támogató tag.
Mert természetesen mindig vannak költségek.
Így például most Genfbe utazni és Genfben a helyszínen tartózkodni pénzbe kerül.
Egy ilyen jelentés elkészítése, amely több mint fél évet vett igénybe, újra és újra összeült, szakértőket
hallgatott meg és így tovább, szintén pénzbe kerül.
Az egyik lehetőség tehát az, hogy anyagilag és szponzori tagsággal támogathatod.
Egyébként az együttműködésre is van lehetőségünk.
Vannak tehát különböző bizottságaink, különböző szervezeteink.
Tehát ebben a ZAAVV-ban négy részterületre építünk.
Korábban említette: tisztázás, átértékelés, jogi felelősségre vonás és megelőzés.
Mindegyik területre vannak kvázi alszervezeteink, amelyek különböző területeken dolgoznak.
Például szórólapokat, képeslapokat, tájékoztatókat, sajtóközleményeket stb. készítenek.
Erre a ZAAVV honlapján van lehetőségünk: Ott leírhatja saját tapasztalatait.
Gyakorlatilag maga is beszámolhat olyan esetekről, amelyeket maga is megtapasztalt - hogy követték-e
tüntetéseken, hogy nem engedték-e el egy koncertre.
Mindezeket a saját magad által tapasztalt dolgokat ott lehet regisztrálni egy regisztrációs űrlapon keresztül .
Mert ha Hágába mész... Hágában már van egy büntetőfeljelentés, amelyet a két emberi jogi aktivista, akik
lényegében velem együtt írták a jelentést, már benyújtott.
Van egy iktatószám, már van egy büntetőfeljelentés Hágában, és folyamatosan újabbakat nyújtunk be.
Ez azt jelenti, hogy amikor új esetek merülnek fel, amikor újabb oltás áldozatai vannak, amikor másodlagos károk keletkeznek
és így tovább, Hágának úgymond tömegeket kell megszólaltatnia.
Ez azt jelenti, hogy Hágának sok információra van szüksége, és mi ezt biztosítani tudjuk.
Tehát megadhatja a ZAAVV-nak az információkat, elküldheti nekünk a dokumentumokat.
Most már van egy csodálatos szerverrendszerünk, ahová videókat és dokumentumokat lehet beküldeni.
Mindent, amit a Corona-időszak alatt tapasztaltál, szívesen elküldesz a ZAAVV-nak, egyszerűen menj fel a
ZAAVV honlapjára (www.zaavv.com), akkor látni fogod.
Egyszerűen töltsön fel oda dolgokat, töltsön fel fájlokat, vagy küldje el őket e-mailben.
És mint mondtam, van egy dokumentációs rendszerünk, ahol mindent olvashatóvá teszünk. Minden videót azonnal átírunk .
Ez azt jelenti, hogy úgymond keresőfunkciót használhatunk, hogy a jogászok és a tudósok átnézhessék azt a
rengeteg dolgot, ami a koronavírusos időszakban történt.
Videók, ahogy mondtam, dokumentumok, akták, információk, és persze ezek a lökdösődő és sokkoló stratégiai levelek.
Mindezt összegyűjtjük, dokumentáljuk és idővonalba foglaljuk, hogy a jövő generációi számára feldolgozhassuk,
és a tudományos kutatás számára is rendelkezésre álljon.
És ez azt jelenti, hogy minden tapasztalatunk megvan.
Egyszer például fellebbeztem. Bárki, beleértve téged is, megteheti.
Nagyon fontos, hogy készítsen videót a mobiltelefonjával. Manapság mindenkinek van mobiltelefonja.
Tegye maga elé a mobiltelefonját, készítsen videót, vagy mesélje el valakinek, hogy mit élt át 2020 és 2023 között.
Ez nagyon fontos, mert máskülönben csak szóbeli történelemmel rendelkezünk azon keresztül, amiről a mainstream média vagy
a mainstream újságok, a televízió és így tovább beszámolnak.
Jobb, ha az emberek (elmondják) maguknak.
Ezt még a nemzetiszocializmus idejéből tudjuk - most is mindig sok idős emberrel
találkozunk, akik korabeli tanúként számoltak be.
És most, a modern időkben mindannyian magunk is kortárs tanúk lehetünk, egyszerűen felvehetjük videóra, elmondhatjuk a
saját történetünket, és elküldhetjük a ZAAVV-nak, feltölthetjük.
És minden egyes szavazat csak egy súlyt jelent az Önök aggodalmában, az újraértékelés, a megelőzés és mindenekelőtt az,
hogy ilyesmi ne ismétlődjön meg. Ez is súlyt ad az egésznek.
Igen, a jövőre nézve is. Pontosan, van súlya egyébként is.
Tehát azon a célon dolgozunk - ami egyébként a párhuzamos jelentésünk egyik másik követelése is -,
hogy legyen egy úgynevezett igazságügyi bizottság.
Mi ez, igazságügyi bizottság?
Az igazságügyi bizottság még az ENSZ-ben is bevett kifejezés.
Más szóval, láttunk olyan emberi jogi jogsértéseket, mint például Ruandában vagy Dél-Afrikában, ahol az apartheid
eltörlése után úgynevezett igazságügyi bizottságot hoztak létre.
Az igazságügyi bizottság azt jelenti, hogy az érintettek leülnek egymással. Mit tapasztalunk most?
Vizsgálóbizottságok, vizsgálóbizottságok és így tovább.
Ez azt jelenti, hogy az elkövetők valóban leülnek egymással, és megbeszélik, hogy mi történt akkoriban.
Hol zajlanak az áldozatok? Igen, lesz néhány szakértő, de ennyi.
De hol vannak az érintettek? Hol zajlik ez az egész?
Mert az érintettek ezt a helyszínen tapasztalták meg.
És véleményem szerint minden körzetben, minden településen szükségünk van egy igazságügyi
bizottságra, ahol az igazsággal foglalkoznak.
Mi történt valójában ez idő alatt? Kik vettek részt benne? Ki és hogyan vett részt?
Az egészségügyi hatóságok részt vettek, az iskolák részt vettek, az iskolaigazgatók részt vettek, a munkaadók részt vettek, a
rendőrség részt vettek, a gyülekezési hatóságok részt vettek.
Mindenki részt vett és diszkriminált embereket, elnyomott embereket, akik valójában csak
kritikusan vizsgálódtak, igaz-e minden, amit itt hallunk?
És ennek a helyszínen, az úgynevezett igazságügyi bizottságokban kell megtörténnie.
Tehát ez azt jelenti, hogy nem kell... - ahogy mondtam, a vizsgálóbizottságok és a vizsgálóbizottságok mind szépek és jók.
De szükségünk van helyi bizottságokra, ahol az elkövetők és az áldozatok együtt ülnek egy asztalhoz, és
megbeszélik, hogy mi történt valójában, ahol az elkövetők arról is beszámolnak, hogy miért tették azt, amit tettek.
Aztán visszatérünk a sokkoló stratégiához, a lökdösődéshez, ahol azt mondják, hogy mindent elhittünk.
És hogy aztán új szabályokat dolgoztok ki az együttélésre, és azt mondjátok, hogy oké, hova telepíthetek tűzfalakat?
Hol tehetem meg, hogy ez soha többé ne forduljon elő?
És ezeket az igazságügyi bizottságokat ki kezdeményezi? Hogyan jönnek létre?
Nos, az igazságügyi bizottságokat különböző módon lehet kezdeményezni.
Most azzal az elképzeléssel fordulunk az ENSZ-hez, hogy az ENSZ-nek ezt egyfajta követelésként kellene
megfogalmaznia a szövetségi kormány felé, hogy elvileg forrásokat kellene rendelkezésre bocsátania.
Tehát elvileg ezt meg lehet tenni állami szinten, azaz szövetségi állami szinten, vagy akár szövetségi szinten is, azt lehet
mondani, hogy mi biztosítjuk... - ahelyett, hogy most újabb 15 milliót fektetnénk be a demokrácia előmozdításába....
Pontosan ezek a nem kormányzati szervezetek azok, amelyek aztán felállnak, és azt mondják, hogy valójában nincs mit kritizálnunk.
Kapunk pénzt az államtól, minden rendben van.
Az a tény, hogy ezt a 15 milliót, amelyet most növelni akarnak, nem arra használják fel, hogy továbbra is a demokrácia
előmozdításába fektessenek be, ez az úgynevezett demokrácia...
Nem a demokráciát támogatják, hanem a mi demokráciánkat - ez két különböző fogalom.
Például, hogy fogjuk ezt a pénzt, és azt mondjuk, hogy azt olyan szervezetek vagy emberek rendelkezésére
bocsátjuk, akik helyi igazságügyi bizottságot hoznak létre.
És akkor ténylegesen a helyszínen ülsz, azt mondod, hogy oké, elmegyünk a városházára vagy a városházára, attól
függően, hogy hol van hely. És mindenki részt vehet benne.
Most itt egy programot készítünk, és azt mondjuk, hogy oké, mit tapasztaltunk ezekben az években?
Mit tapasztaltam? Hogyan éltem át?
Mi történt velem? Mi történt a gyermekeimmel? Milyen nyomást kellett elviselnem?
Aztán leültök együtt, és nem abban az értelemben, hogy elítélik egymást, vagy ilyesmi, hanem először azt mondjátok, hogy
számoljunk be arról, mi történt. Hogyan jutottunk el idáig?
Aztán egyszerűen csak át kell dolgozni. És aztán következtetéseket vonnak le.
Ez egy igazságügyi bizottság lenne. És például az ENSZ égisze alatt zajlana, hogy az ENSZ biztosítsa, hogy
igazságos legyen, és ne legyen egyoldalú, a "nos, mi mindent jól csináltunk" elv mentén.
És a ZAAVV most az ENSZ-nek is tett egy javaslatot a jelentésében, hogy legyenek ilyen igazságügyi bizottságok.
Követeléseket támaszthatunk. Gyakorlatilag elmondhatjuk, hogy mit akarunk, hogy most történjen.
Ez magában foglalja az igazságügyi bizottságok felállítását is. Ez magában foglalja az mRNS-oltások azonnali leállítását.
Ez magában foglalja a lökdösődés tilalmát is. Ez magában foglalja azt az egyértelmű szabályozást,
hogy a kultúrát soha többé nem szabad betiltani.
A kultúrának mindig megvan az ellenállásnak ez a magja.
A kultúra, a művészet és a kultúra tehát mindig tartalmazza annak az elképzelését, hogy mi
lehetne, és ezért mindig van benne valami ellenálló.
Azt hiszem, ennek oka volt.
Azt hiszem, az elején azt mondta, hogy ezek az intézkedések világszerte léteznek. Ez nem igaz.
Tehát csak a nyugati országokra korlátozódtak ezek az intézkedések, még ezek a drasztikus intézkedések is, más
szóval az iparosodott országokra. És ez nagyon különböző volt.
Az Oxford Stringency Index alapján Németország mindig is élen járt.
Spanyolországban például soha nem tiltották be a kulturális rendezvényeket, mivel a
spanyol alkotmányban a kultúra is szerepel.
Ez azt jelenti, hogy mindig is kellett koncerteknek lenniük, és az embereknek mindig is joguk volt koncertekre,
kulturális eseményekre, múzeumokba és így tovább járni.
És szerintem csak akkor lehet totalitárius társadalmat építeni, ha betiltják a művészetet.
Vagy amikor az emberek megpróbálják betiltani a művészethez való hozzáférést. És ez történt.
Ezért az egyik legfontosabb követelésünk az, hogy a művészetet és a kultúrát soha többé ne tiltsák be ilyen formában,
hogy soha többé ne tiltsák meg a hozzáférést hozzá olyan módon, ahogyan azt ebben a három évben tapasztaltuk.
Nagyon érdekes.
És természetesen az oktatás. Az oktatást korlátozták.
A tanulók nem tudtak többé iskolába járni.
És ez az úgynevezett távoktatás nem valósult meg, vagy lényegében nem is valósulhatott meg.
Az iskoláról: Az iskolában a lényeg az emberekkel való találkozás, és nem az, hogy valahol egy eszköz
mellett ülve valamilyen oktatást szívunk magunkba.
De ez az összejövetel, az interperszonális interakció is.
És ilyesmit soha többé nem szabad betiltani. Soha többé nem fordulhat elő.
És az is a folyamat része, hogy egy lépésként létrejöjjön ez az igazság bizottság, ahol például a diákok leírhatják, hogy
valójában hogyan érezték magukat akkor, hogyan érzik magukat ma is, hogy a társadalom számára
világosabbá váljon: soha többé nem szabad ilyet tenni!
Igen, nagyon érdekes. Csodálatos.
Tehát ez a kulcsa annak is, hogy a további bűncselekményekkel megbirkózzunk és megelőzzük őket, és ezért ez is része ezeknek az
igazságügyi bizottságoknak, amelyeket most kellene felállítani.
És úgy gondolom, hogy a mai interjúnk, a mai beszélgetésünk szintén fontos információ, a polgárok számára is.
Hogy valami ilyesmit be kell vezetni, hogy az emberek tudják, hogy ez feltétlenül szükséges.
Igen, az üzenetnek így kell lennie. Tehát a mottó a világjárvány alatt az volt, hogy
ezeket a szabályokat nem szabad megkérdőjelezni.
Mi pedig ellene vagyunk - ahogy itt a pólómon is láthatod: a szabadság a nemmel kezdődik
- a szabályokat mindig meg kell kérdőjelezni.
Mindig nemet kell mondanod. A szabadság az, amikor valaki nemet mondhat anélkül, hogy negatív következményektől kellene
tartania. Mert ezt mindenkinek meg kell tudnia tenni magáért.
Az embereknek pedig meg kell tanulniuk, hogy sokkal több hatalmuk van, mint azt korábban hitték.
Az emberek egyszerűen azt hiszik, hogy hatalmat adunk a képviselőinknek, és ők majd helyesen cselekszenek.
És amikor ilyen félretájékoztatás jön, amikor ilyen lökdösődési stratégia jön, amikor sokkoló stratégiák jönnek, akkor az emberek
egyszerűen vakon követik, és nincsenek tudatában annak, hogy valójában milyen hatalom van
a kezükben, hogy megváltoztassák a dolgokat.
A koronavírus-járvány idején láttuk, hogy az emberek a tüntetéseken, a hétfői demonstrációkon
keresztül képesek irányítani a politikát és megváltoztatni a társadalmi viszonyokat.
És ezeknek az igazságügyi bizottságoknak arra is szolgálniuk kell, hogy az emberek rájöjjenek, hogy az állam mindig a népen
alapul, és hogy a nép kezében van a hatalom, ha nem mond le róla.
Ez azt jelenti, hogy hűségesnek kell maradnod önmagadhoz, és nemet kell mondanod, amikor rájössz, hogy valami nem helyes, és
azt kell mondanod, hogy nem megyek bele ebbe, nem csinálom ezt.
Ez egy fontos üzenet. És ezt természetesen ezek az igazságügyi bizottságok is erősíthetik.
És világos, hogy egy kormány, egy állam képviselői, akiknek most a hatalom a kezükben van, természetesen nem akarják ezt.
Mert a képviselők számára a legnagyobb veszélyt az jelenti, hogy az emberek rájönnek, hogy valójában nem is kell ezt tennünk.
Nem kell követnünk azt, amit mondasz nekünk.
És ennek kellene lennie az üzenetnek. Az üzenetnek valójában ennek kellene lennie:
Egy állam akkor működik, ha az ebben az államban élő emberek tudatában vannak hatalmuknak,
lehetőségeiknek, és élnek is ezekkel a lehetőségekkel.
És ez egyébként talán szintén része a mi társadalmi jelentésünknek, ennek a
párhuzamos jelentésnek, amit benyújtottunk...
Amint talán észrevették, kísérleteket tettek arra, hogy az egyéni emberi jogokat, amelyek
érvényesíthetők, az etika fogalmával helyettesítsék.
Nagyon óvatosnak kell lennünk, hogy ne használjuk az etika kifejezést.
Vannak etikai bizottságok, és az etikai bizottságok hirtelen megszabták, hogy mit lehet
és mit nem, mi a helyes és mi a helytelen.
Az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozata és ez a két egyezmény megmondja nekünk, hogy mi a helyes és mi a helytelen.
Nevezetesen az egyéni emberi jogok, amelyekkel rendelkezem: Jogom van az életemhez.
Jogom van szabadon élni az életemet.
Jogom van gyülekezni. Jogom van a tulajdonhoz.
Jogom van ahhoz, hogy kiválasszam a munkát, amit akarok.
Jogom van úgy nevelni a gyermekeimet, ahogyan én akarom őket nevelni, és így tovább.
Természetesen a gyerekeknek viszont joguk van ahhoz, hogy ne verjék őket. Ezek mind egyéni jogok.
És ezeket az egyéni jogokat különböző intézmények előtt és az állammal szemben is perelhetem és érvényesíthetem.
Az etika valami kollektív dolog. Az etika hirtelen a leírás - igen, az a helyes, ha alávetjük magunkat az állami szabályoknak,
mert akkor mindannyiunknak jobb lesz, és így tovább.
És akkor hirtelen az oktatáshoz, a munkához, mindazokhoz a dolgokhoz, amiket az imént említettem, és különösen a
méltóságomhoz való egyéni jogok az út szélére kerülnek.
És ezért mondtuk azt, szintén egy követelésben ebben a jelentésben, hogy nem szabad az emberi jogokat,
az egyéni emberi jogokat etikával helyettesítenünk.
Igen, mondd csak, kétes etikai alapon, hol válnak hirtelen mégiscsak tárgyalhatóvá az egyéni jogok vagy az emberi méltóság.
Egy időben igen, pontosan.
Jó. Azt hiszem, eljutottunk a lényegre, ami a szívedet nyomja.
Együtt maradunk. Mi is folytatni fogjuk a beszámolókat az Önök munkájáról.
Még egyszer köszönöm szépen, hogy időt szakított erre az interjúra.
Igen, köszönöm szépen, hogy itt lehetek.
Minden alkalommal, amikor továbbít egy Kla.TV-videót, döntő módon járul hozzá a média
hazugságainak és háborúskodásának leleplezéséhez.
Az emberiséget nem szabad többé a sötétben hagyni.